09.12.24
33/812/553/24

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року                         м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді                                        Куценко О.В.,
за участю секретаря                 Козленко Ю.В.
потерпілої ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21 жовтня 2024 року, якою 

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.173-2 КУпАП та закрито провадження у справі, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. 

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 361441 від 15.03.2024 року, 15.03.2024 року близько о 21:40 год. ОСОБА_2 за спільним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в п`яному вигляді, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_1 насильство в сім`ї, психологічного та економічного характеру, а саме: виражався в її адресу нецензурною лайкою, хапав за руки, голосно кричав, після чого виштовхнув її за вхідні двері квартири в під`їзд, в результаті чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_1 .

Постановою судді  ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.173-2 КУпАП та закрито провадження у справі, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.
Не погодившись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді.
На думку апелянта, постанова суду є незаконною та необґрунтованою.
Зазначає, що наявні в матеріалах справи докази, на які послався суд першої інстанції, не дають підстав поза розумним сумнівом дійти висновку про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Стверджує, що в його діях був відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.173-2 КУпАП.
Наполягає, що не вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.173-2 КУпАП, а мав місце звичайний конфлікт, мети спричинити насильство будь-якого виду у нього не було.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного. 

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддею зазначені вимоги закону при розгляді справи стосовно ОСОБА_2 виконані в повному обсязі.

Диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.
Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.
Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство в сім`ї - насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КпАП України, можуть бути як члени однієї сім`ї відповідно до визначеного поняття члена сім`ї у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та інші родичі та особи, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання.
Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.
Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 361441 від 15.03.2024 року, 15.03.2024 року близько о 21:40 год. ОСОБА_2 за спільним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в п`яному вигляді, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_1 насильство в сім`ї, психологічного та економічного характеру, а саме: виражався в її адресу нецензурною лайкою, хапав за руки, голосно кричав, після чого виштовхнув її за вхідні двері квартири в під`їзд, в результаті чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_1 (а.п. 1). 

В суді першої інстанції ОСОБА_2 свою вину не визнав, суду пояснив, що 15.03.2024 року о 21:40 год. відбулась сварка з ОСОБА_1 , внаслідок чого він відкрив двері та вказав їй вийти з квартири. Додав, що ОСОБА_1 виражалась в його адресу нецензурною лайкою та вчиняла відносно нього фізичне насилля.

Допитана судом першої інстанції потерпіла пояснювала, що подія відбулась за її минулою адресою проживання, а саме: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 прийшов в стані алкогольного сп`яніння, здійснив відносно неї фізичне та моральне насильство, виштовхнув її з квартири в одному халаті, внаслідок чого вона викликала поліцію.

Суд першої інстанції дослідивши матеріали провадження, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 361441 від 15.03.2024 року; заяву та пояснення потерпілої ОСОБА_1 від 15.03.2024 року, рапорт працівника поліції від 15.03.2024 року, дійшов обгрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 

Як слідує з рапорту помічника чергового ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 15.03.2024р., дослідженого судом першої інстанції, 15.03.2024р. о 21.51 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 15.03.2024 року близько о 21:40 год. ОСОБА_2 за за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в п`яному вигляді, вигнав заявницю з квартири. Патруль прибувши на місце події опитав учасників події та встановив, що між подружжям виникла сварка, під час якої обидва вчинили відносно один одного насильство психологічного характеру, патруль склав адміністративні протоколи як щодо ОСОБА_2 так і щодо ОСОБА_1 , а також виніс обом ТЗП, згідно яких їм заборонялось контактувати строком на 3 доби.

В суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_1 пояснила, що конфлікти з колишнім чоловіком в них виникали і раніше, 15.03.2024р. оскільки її колишній чоловік вчинив сварку з нею, в ході якої вигнав її за двері і вона не мала змоги попасти в квартиру, вона вимушена була викликати поліцію.
Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

На думку апеляційного суду, суддя, проаналізувавши вищевказані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов вірного висновку про те, що в діях  ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано всі обставини справи та правильно надано оцінку доказам, які містяться в матеріалах адміністративної справи.
      Посилання апелянта на необґрунтованість висновків суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч1 ст. 173-2 КУпАП, є такими, що не заслуговують на увагу, так як повністю спростовуються дослідженими судом доказами, яким надана належна оцінка.

За наведеного, підстав для скасування оскаржуваної постанови судді, суд апеляційної інстанції не вбачає.

    Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу особи притягнутої до адміністративної відповідальності   ОСОБА_2   - залишити без задоволення.
       Постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21 жовтня 2024 року, якою  ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.173-2 КУпАП та закрито провадження у справі, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення – залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського 
апеляційного суду Куценко О.В.