ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 жовтня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/11609/24	

головуючий суддя І інстанції –Луніна О.С. 

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді  Іванова С.М. (доповідача),
                               суддів:  Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А.,     
                      розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2024 року в адміністративній справі №160/11609/24 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-  
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:
-  визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 19.02.2024р. № 045650015943 (протокол/ розпорядження від 15.02.2024р. 15:29) про призначення пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати позивачу на загальних підставах пенсію за віком, з усіма складовими пенсійних виплат, починаючи з 30.03.2022р., відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.03. № 1058-IV, як непрацюючому пенсіонеру, не менше мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, із встановленням підвищення до пенсії у розмірі 25% за пізніший вихід на пенсію, проведенням перерахунків та індексації пенсії, з компенсацією доходів за затримку виплати пенсії, за період з 30.03.2022р . по день фактичної виплати затриманої пенсії, з урахуванням її перерахунку, з виплатою пенсії на визначений позивачем банківський рахунок, згідно із заявою, поданою представником позивача за довіреністю;
- стягнути з відповідача на користь позивача 50000 грн. моральної шкоди. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1  було задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.02.2024 року №045650015943 в частині встановлення особливості «Не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без застосування до її пенсійних виплат особливості «Не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм» та з дотриманням вимог ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 30.03.2022, з урахуванням виплачених сум.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути питання щодо встановлення ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 25% за пізніший вихід на пенсію, проведення індексації пенсії та прийняти за результатами розгляду рішення із врахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 (судові витрати у розмірі 645.97 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати в частині позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено та в цій частині прийняти нову постанову, якою зобов`язати відповідача виплачувати позивачу на загальних підставах пенсію за віком з усіма складовими пенсійних виплат, починаючи з 30.03.2022 р., відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р ., як непрацюючому пенсіонеру, з урахуванням повного страхового стажу 29 років 1 місяць 15 днів, підвищенням до пенсії у розмірі 25% за пізній вихід пенсію, компенсацією втрати доходу за затримку виплати пенсії у період з 30.03.2022 року по день фактичної виплати заборгованості з пенсії, з урахуванням перерахунку та індексації пенсії.
Також, 27.07.2024 року позивачем було подано заяву про доповнення апеляційної скарги в якій позивач просить змінити рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2024 року у справі № 160/11609/24 щодо суми судового збору, що підлягає утриманню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,, вказавши замість суми судового збору 645.97 грн. – 986.40 грн.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що оскільки позивачу не було призначено пенсію у віці 55 років і до досягнення нею 60-річного віку, має право на підвищення до пенсії у розмірі 25% за пізніший вихід на пенсію. Вказано, що призначення та виплата пенсії за віком мають проводитися з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів  вважає, що апеляційна скарга  підлягає  частковому задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції,   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1993 року виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю.
Постійне місце проживання ОСОБА_1 в Ізраїлі підтверджується штампом в особливих відмітках паспорту громадянина України для виїзду за кордон типу НОМЕР_1 , виданого 30 грудня 2021 року органом 2ІSR.
Відповідно до листа департаменту адміністративних послух та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділу обліку проживання фізичних осіб Дніпровської міської ради №10/5-247 від 07 лютого 2022 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована з 27.03.1984 по 07.09.1993 за адресою АДРЕСА_1 .
30 березня 2022 року ОСОБА_1 звернулася через свого представника за довіреністю до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою щодо призначення їй пенсії за віком, починаючи з 30 березня 2022 року.
05 квітня 2022 року представником позивача було направлено до Головного управління ПФУ у Дніпропетровській області заяву щодо призначення пенсії за віком, починаючи з 30.03.2022.
20 квітня 2022 року листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №118598744/К-01/8-0400/22 позивача повідомлено, що згідно пунктів 1.1 та 1.3 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 року № 22-1, заява, зокрема, про призначення пенсії подається заявником або представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр) або через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України. Також даним листом запропоновано позивачу або його представнику звернутися з відповідною заявою до органу, що призначає пенсію або ж скористатися вебпорталом електронних послуг Пенсійного фонду України.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 липня 2022 року по справі №160/7170/22 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо повернення заяви ОСОБА_1 , поданої її представником, від 30.03.2022 про призначення пенсії;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути заяву ОСОБА_1 , подану її представником, від 30.03.2022 про призначення пенсії;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
01 вересня 2022 року на виконання вищевказаного рішення суду, відділом перерахунків пенсій №1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком № 160/7170/22, у зв`язку з недотриманням вимог порядку звернення за призначенням пенсії, а саме неподання заяви особисто позивачем, ненадання паспорта з позначкою про проживання позивача.
Не погодившись з рішенням відповідача позивач звернулася з адміністративним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року по справі №160/162/23 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 01.09.2022 № 160/7170/22 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком, починаючи з 30.03.2022;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 30.03.2022 по суті.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Новим рішенням відповідача від 11.05.2023 позивачу знову відмовлено у призначенні пенсії за віком, з посиланням на відсутність підстав для призначення пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. 
Не погодившись з рішенням відповідача позивач звернулася з адміністративним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року у справі №160/15689/23 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.12.2023 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року скасовано та прийнято нову постанову.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 11.05.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком позивачу, починаючи з 30.03.2022.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 30.03.2022, з урахуванням висновків суду викладених в цьому судовому рішенні.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.
На виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 05.12..2023 року Головним управлінням призначено пенсію ОСОБА_1 з 30.03.2022 в розмірі не менше мінімального розміру на дату призначення пенсії.
Однак, на виконання наведеного судового рішення, пенсійним органом було здійснено призначення  пенсії позивача, при цьому, у графі «Особливості» якого зазначено: «Не підлягає МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм.», що підтверджується змістом копії відповідного рішення, наявної у справі.
Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути питання щодо встановлення підвищення до пенсії у розмірі 25% за пізніший вихід на пенсію,  проведенням перерахунків та індексації пенсії та прийняти за результатами розгляду рішення із врахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні. Вказано, що право на компенсацію позивач набуде після набрання законної сили судовим рішенням у даній справі та у разі несвоєчасної виплати відповідачем сум доходу, які стягнуто на підставі цього рішення.
Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних  послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.
Згідно ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку, за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія. 
Отже, з огляду на вказану норму права, підвищення розміру пенсії за віком застосовується при розрахунку пенсії жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року та які звернулися за призначенням пенсії за віком з більш пізнього віку.
Згідно паспорту позивача, остання народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 та досягла шістдесятирічного віку 20.09.2006 року.
Згідно витягу з електронної пенсійної справи позивача, пенсія за віком була призначена останній з 30.03.2022 року. Інші види пенсій позивачу не призначались. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність у позивача права на перерахунок пенсії з урахуванням підвищення пенсії за віком із застосуванням положень ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому, що стосується висновків суду першої інстанції щодо необхідності саме зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути питання щодо встановлення ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 25% за пізніший вихід на пенсію, проведення індексації пенсії та прийняти за результатами розгляду рішення із врахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні то колегія суддів апеляційного суду вважає їх безпідставними, оскільки в силу приписів ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» таке підвищення має здійснюватися пенсійним органом автоматично, тобто за відсутності окремої заяви пенсіонера.
Що стосується позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача виплатити компенсацію доходів за затримку виплати пенсії, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Відповідно до статті 1  Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Стаття 2 Закону № 2050-ІІІ визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно зі статтею 4 зазначеного Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159), положення якого фактично відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсації.
Отже, умовами для виплати суми компенсації у справі, що розглядається, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів - пенсії та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду). А виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості.
При цьому, норми Закону № 2050-ІІІ і Порядку № 159 не покладають на особу, якій несвоєчасно виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку додатково звертатися до органу Пенсійного фонду України за виплатою такої компенсації.
Аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання (у цьому випадку - органу Пенсійного фонду України) у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованої пенсії.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.04.2024 року по справі №  560/8194/20, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Відтак, з огляду на відсутність факту виплати позивачу заборгованості з пенсії, звернення з позовом про зобов`язання відповідача виплатити компенсацію доходів за затримку виплати пенсії є передчасним.
Також, колегія суддів апеляційного суду, з огляду на часткове задоволення позовних вимог позивача, погоджується з висновками суду першої інстанції відносно правомірності стягнення  за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1  судових витрат у розмірі 645.97 грн.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо необхідності часткового задоволення апеляційної скарги позивача, скасування рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути питання щодо встановлення ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 25% за пізніший вихід на пенсію, проведення індексації пенсії та прийняти за результатами розгляду рішення із врахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні та в цій частині прийняти нову постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області встановити ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 25% за пізніший вихід на пенсію. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Відповідно до п. 4 ч. 1  ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2024 року в адміністративній справі №160/11609/24 – скасувати в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути питання щодо встановлення ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 25% за пізніший вихід на пенсію, проведення індексації пенсії та прийняти за результатами розгляду рішення із врахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні та в цій частині прийняти нову постанову.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області встановити ОСОБА_1 підвищення розміру пенсії у розмірі 25% за пізніший вихід на пенсію з 30.03.2022  року.
В іншій частині  рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2024 року в адміністративній справі №160/11609/24    - залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь  ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1453.44 грн.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених     п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.          

   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва