УХВАЛА

04 листопада 2024 року
м. Київ
справа № 629/6465/18
провадження № 51 - 3214 ск 24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 навирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 листопада 2019 рок та ухвалу Полтавського апеляційного суду,
установив:
21 червня 2024 року до Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - Суд) надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , яку ухвалою було залишено без руху, у зв`язку з тим, що її зміст було викладено російською (іноземною) мовою та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків. 
У вказаному рішенні також було звернено увагу засудженого на те, що касаційна скарга повинна відповідати вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК); на межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені приписами ст. 433 КПК; на положення статей 436 та 438 КПК щодо підстав та повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Також ОСОБА_4 було роз`яснено право на звернення за правничою допомогою до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги та порядок такого звернення.
На виконання ухвали Суду засуджений надіслав нову касаційну скаргу, яка надійшла на адресуКасаційного кримінального суду Верховного Суду30 жовтня 2024 року, однак вимог, зазначених в рішенні Суду, щодо виконання вимог 
ст. 427 КПК та ст. 436 КПК, засуджений  ОСОБА_4 не виконав.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржуються.
У касаційній скарзі засуджений хоча і зазначає судові рішення, які він оскаржує 
в касаційному порядку, проте вказана в скарзі дата вироку місцевого суду який він оскаржує (15.11.2019), не узгоджується з датою ухвалення вироку, який був предметом перевірки апеляційного суду, згідно з рішенням якого та яке 
він долучив до касаційної скарги, в апеляційному порядку переглядався вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської областівід 07 листопада 2019 року. 
Усупереч положень ч. 5 ст. 427 КПК, засуджений не долучив до касаційної скарги копію оскаржуваного вироку, що позбавляє суд касаційної інстанції можливості визначитись із предметом касаційного перегляду. 
Окрім того, засуджений у скарзі не зазначає дату ухвалення рішення суду апеляційної інстанції, яке він оскаржує.
У касаційній скарзі, окрім іншого, також зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції (п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК); обґрунтування цих вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень (п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК). 
Проте, обґрунтування касаційної скарги засудженого не узгоджується з його вимогами та змістом оскаржуваної ухвали апеляційного суду, яку він долучив до скарги.
Зокрема, у касаційній скарзі засуджений вказує, що судами першої та апеляційної інстанцій було порушено вимоги ст. 412 КПК, в частині оцінки доказів, та 
відсутності таких взагалі в матеріалах кримінального провадження для доведеності його винуватості у вчиненні інкримінованого злочину. Однак зі змісту оскаржуваної ухвали апеляційного суду вбачається, що сторона захисту оспорювала вирок місцевого суду лише з підстави явної невідповідності призначеного покарання внаслідок суворості. Також, одним із доводів апеляційної скарги засудженого, відображеним в ухвалі апеляційного суду, було те, що він повністю визнає свою вину. Водночас, у поданій касаційній скарзі засуджений не вказує на порушення апеляційним судом вимог статей 404, 405, 419 КПК, зокрема щодо залишення ним поза увагою доводів апеляційних скарг сторони захисту. 
Також, у касаційній скарзі засуджений зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій було порушено вимоги п. 4 ч. 1 ст. 413 КПК (призначено більш суворе покарання, ніж те, яке передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність). Проте зі змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що ОСОБА_4 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК (в редакції, що діяла на час вчинення злочину)  до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, тобто в межах санкції цієї статті, та на підставі ч. 1 ст. 71 КК приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком у виді 3 років позбавлення волі і остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років. Відтак, зі змісту касаційної скарги не зрозуміло, в чому саме полягає порушення судом вимог п. 4 ч. 1 ст. 413 КПК, ураховуючи, що за ч. 3 ст. 185 КК засудженому було призначено покарання в межах санкції вказаної норми.
Таким чином, у касаційній скарзі засудженого відсутнє належне обґрунтування незаконності та необґрунтованості судових рішень.
Окрім того, у своїх вимогах в касаційній скарзі, засуджений просить змінити судове рішення та звільнити його з-під варти, однак не конкретизує, яке саме рішення повинен змінити касаційний суд, чим позбавляє суд касаційної інстанції можливості визначитись із предметом та межами касаційної перевірки, ураховуючи, що вирок місцевого суду, про який він зазначає в касаційній скарзі, у цьому кримінальному провадженні не ухвалювався. 
Також, у разі зміни судового рішення суд касаційної інстанції повинен постановити нове рішення, проте засуджений у скарзі не вказує, яке саме рішення має ухвалити Суд, як і не вказує підстав, за наявності яких його треба звільнити 
з-під варти.
Відтак, засуджений не усунув недоліків касаційної скарги, оскільки подана ним нова касаційна скарга знову не відповідає вимогам ст. 427 КПК.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа 
не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
 
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК Верховний Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 листопада 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду разом із усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                               ОСОБА_2                                    ОСОБА_3