ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 жовтня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/9554/24	

 Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
 суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Виконавчого комітету Дніпровської міської ради
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року (головуючи суддя Букіна Л.Є.) у справі №160/9554/24 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
                                                                 
                                                      ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: 
- визнати незаконною бездіяльність відповідача в частині ненадання належної відповіді по суті звернення від 10.03.2024 року;
- зобов`язати відповідача надати ОСОБА_1 відповіді по суті на звернення від 10.03.2024 року та виконати вимоги частини 4 пункту 2, статті 32, Закону України “Про систему громадського здоров`я”, та вжити заходів для недопущення перевищення рівнів шуму, встановлених державними медико-санітарними нормативами України;
- зобов`язати відповідача надати ОСОБА_1 відповіді по суті від 10.03.2024 року та виконати вимоги пункту 3.1. “Правила з додержання тиші громадських місцях на території міста Дніпра” згідно яких “Забороняється на території міста Дніпра здійснювати дії, що порушують громадський порядок та санітарні норми рівня допустимого шуму.”;
- стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 50000 гривень.
В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідачем, в порушення вимог Закону України «Про звернення громадян», не було об`єктивно та всебічно розглянуто його звернення від 10.03.2024 та не надано відповіді, яка б стосувалася суті цього звернення.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року позов задоволено частково, а саме:
визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Дніпровської міської ради в частині ненадання належної відповіді по суті звернення ОСОБА_1 від 10.03.2024 року;
зобов`язано Виконавчий комітет Дніпровської міської ради здійснити належний розгляд звернення ОСОБА_1 від 10.03.2024 року.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що надана відповідачем відповідь на звернення позивача не грунтується на вимогам законодавства України.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про  відмову в задоволенні позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач, зокрема, посилається на те, що компетентним органом щодо розгляду питань порушених у зверненні позивача, є Інспекція з питань благоустрою Дніпровської міської ради, яку створено рішенням Дніпровської міської ради та яка має статус виконавчого органу, а тому суд безпідставно визнав протиправну бездіяльність у спірних відносинах саме відповідача.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач 10.03.2024 звернувся до Дніпровського міського голови із заявою, в якій просив:
- виконати вимоги частини 4 пункту 2, статті 32, Закону України “Про систему громадського здоров`я”, та вжити заходів для недопущення перевищення рівнів шуму, встановлених державними медико-санітарними нормативами України;
- виконати вимоги пункту 3.1. “Правила з додержання тиші громадських місцях на території міста Дніпра” згідно яких “Забороняється на території міста Дніпра здійснювати дії, що порушують громадський порядок та санітарні норми рівня допустимого шуму”.
До цього звернення позивачем долучено скаргу від 29.02.2024 року, скеровану начальнику інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, в якій виклав обставини того, що у спортивному клубі “Драйзер” ним встановлено перевищення допустимого рівня шуму та адміністрацією цього клубу жодні заходи реагування із цього приводу не здійснюються. 
Листом в.о. заступника міського голови від 01.04.2024 року позивачу надано відповідь, в якій зазначено, що за відсутності впливу шуму у фітнес-клубі “Драйзер” на умови мешкання позивача, запропоновано звернутися безпосередньо до органів поліції.
Не погодившись з такою відповіддю, позивач звернувся з позовом до суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про звернення громадян» заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. 
Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, серед іншого: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення. 
З аналізу вказаних норм права висновується, що громадяни України наділені правом звернення з відповідними заявами, скаргами до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, засобів масової інформації, їх посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків, а на органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, покладений обов`язок по розгляду таких звернень, заяв і скарг.
У спірному випадку можливо б було стверджувати про те, що надана позивачу відповідь на його звернення є необгрунтованою, оскільки така відповідь, принаймні, не містить інформації про здійснені виміри шуму (ким, коли та їх результат), що обумовило висновок про відсутність впливу шуму у фітнес-клубі «Драйзер» на умови мешкання позивача.
В той же час, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що звернення позивача було адресовано міському голові, який, в силу положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є окремою посадовою особою органів місцевого самоврядування, з окремо визначеними повноваженнями. Відповідь на звернення позивачу надано в.о. заступника міського голови.
У свою чергу, позов пред`явлено до виконавчого комітету міської ради, який також є окремо визначеним органом місцевого самоврядування, з окремо окресленими Законом повноваженнями. При цьому, хоча позивач у позові і зазначає про те, що він звертався як до міського голови так і до виконавчого комітету міської ради, доказів звернення позивача саме до виконавчого комітету міської ради суду не надано.
Отже, за таких обставин не можливо стверджувати про те, що саме виконавчим комітетом міської ради допущено протиправну бездіяльність щодо розгляду звернення позивача від 10.03.2024.
На вказані обставини суд першої інстанції не звернув, у зв`язку з чим дійшов необгрунтованого висновку про порушення прав позивача виконавчим комітетом міської ради.
З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-
                                                                                                    
                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Дніпровської міської ради – задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі №160/9554/24 – скасувати та прийняти нову постанову.
В задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 17.10.2024
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк