ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6466/24 Справа № 212/2813/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року                                         м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Агєєва О.В.,
суддів:         Бондар Я.М., Корчистої О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №212/2813/23 за позовом Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, за апеляційною скаргою Донецького державного університету внутрішніх справ на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2024 року, ухвалене у складі судді Літвіненко Н.А. –

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року Донецький державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , третя особа Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі. 
В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 19 серпня 2020 року наказом №287 о/с ОСОБА_1 було зараховано на навчання до Донецького юридичного інституту МВС України та відповідно до вимог Закону України «Про вищу освіту», статей 63, 74 Закону України «Про Національну поліцію» та з метою вдосконалення порядку підготовки здобувачів вищої освіти у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських за державним замовленням, між Донецьким юридичним інститутом МВС України, Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області та відповідачем було укладено Контракт про здобуття освіти у Донецькому державному університеті внутрішніх справ від 01.09.2020 №970/2020 (далі- Контракт).
Наказом ректора від 28 червня 2022 року №260 о/с рядового поліції ОСОБА_1 було відраховано зі складу курсантів та звільнено зі служби в Національній поліції України на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв?язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 28.06.2022 року.
Пунктом 3 розділу III Контракту про здобуття освіти у Донецькому юридичному інституті МВС України передбачено, що в разі дострокового розірвання Контракту особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», відповідач відшкодовує Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов?язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 року №261.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 №261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов?язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі-Порядок).
Пунктом 1 зазначеного Порядку визначено, що «Цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі:
???дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;
???звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Тобто звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є підставою відшкодування особою витрат, пов?язаних з її утриманням у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, яке здійснює підготовку поліцейських.
Пунктом 5 Порядку визначено, що після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунку для перерахування коштів.
Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи або вручене такій особі особисто.
Відповідно до пункту 6 Порядку особа має право здійснити відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року. У такому випадку особа укладає з вищим навчальним закладом, у якому вона навчалася, договір у письмовій формі, де зазначаються строки та розміри платежів.
На виконання визначеного вище зобов`язання 14.12.2022 року ОСОБА_1 Донецьким державним університетом внутрішніх справ було направлено повідомлення №4856 від 09.12.2022 року про зобов`язання відшкодувати протягом 30 діб з моменту отримання цього повідомлення витрати, пов`язані з його утриманням у Донецькому державному університеті у повному розмірі за весь період фактичного навчання за реквізитами вищого навчального закладу та у розмірі відповідно до довідки-розрахунку вищого навчального закладу, який здійснював підготовку поліцейського та договір №04-01/23 від 01.01.2023 року про розстрочення платежу витрат на утримання, який запропоновано укласти у разі неможливості відшкодування витрат у 30-ти денний термін.
Зазначені документи було надіслано відповідачу засобами поштового зв`язку за останньою відомою адресою реєстрації, що підтверджується повернутим на адресу Донецького державного університету внутрішніх справ поштовим запакованим конвертом із вкладенням (супровідним листом, повідомленням та договором).
Вважає, що позивач на виконання своїх зобов`язань, визначених законодавством, належно вчинив всі можливі дії щодо повідомлення відповідача належним чином про наслідки невиконання умов пункту 3 розділу III контракту.
Відповідно до п.3 Порядку, відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з:
??грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням;
??оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).
Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.
Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.
Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році.
На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.
Відповідно до п.4 Порядку, витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
З довідки про розрахунок витрат на утримання курсанта ОСОБА_1 за період з 01.09.2020 по 28.06.2022 року навчання у Донецькому державному університеті внутрішніх справ вбачається, що вартість фактичних витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у навчальному закладі, становить: сума витрат на утримання за 2020/2021 навчальний рік - 30 817, 75 грн., в т.ч.: 
грошове забезпечення становить - 2 577,54 грн.; речове забезпечення - 10526,72 грн.; продовольче забезпечення - 12711 грн., медичне забезпечення - 133,91 грн.; оплата комунальних послуг - 4 868, 58 грн.
Сума витрат на утримання за 2021/2022 навчальний рік становить 68 820,98 грн, в т.ч.: грошове забезпечення становить - 62 086,03 грн.; речове забезпечення - 3 383,40 грн.; продовольче забезпечення - 1 276,20 грн., медичне забезпечення - 0,00 грн.; оплата комунальних послуг - 2 075, 35 грн.
Сума витрат на утримання за 2022/2023 навчальний рік становить 280,93 грн.. в т.ч.: грошове забезпечення становить - 244,71 грн.; речове забезпечення - 00 грн.; продовольче забезпечення - 00 грн., медичне забезпечення - 00 грн.; оплата комунальних послуг - 36,22 грн.
Таким чином, загальна вартість відшкодування фактичних витрат на грошове, продовольче, речове, медичне забезпечення та витрат на оплату комунальних послуг ОСОБА_1 в Донецькому державному університеті внутрішніх справ складає: 99 919,66 грн. (дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять грн. 66 коп.).
Після звільнення зі служби в поліції відповідач не відшкодував вказану суму витрат добровільно у визначений законодавством строк.
Тому, позивач вимушений звернутись до суду з вказаною позовною заявою і просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Донецького державного університету внутрішніх справ вартість його утримання в Донецькому державному університеті внутрішніх справ у сумі 99 919,66 грн., та судові витрати в сумі 2684 за сплату судового збору при зверненні до суду. 

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2024 року позовні вимоги задоволено частково - стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь Донецького державного університету внутрішніх справ вартість його утримання в Донецькому державному університеті внутрішніх справ, яке складається з грошового забезпечення у сумі 64 908,28 грн. та судові витрати в сумі 1744 гривні, 60 копійок. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що єдиним документом, який підтверджує фактичні витрати, пов`язані з утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських є довідка про фактичні витрати. Жодним іншим нормативним документом не передбачено обов`язку вищого навчального закладу надати довідки провідних фахівців кураторів та журналів обліку.
В свою чергу Донецьким державним університетом внутрішніх справ на підтвердження своїх доводів надано довідки вартості витрат на речове забезпечення та копії роздавальних документів, в яких особистим підписом ОСОБА_1 , підтверджується його отримання.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ НПУ зазначало, що ДДУВС має право на стягнення з відповідача ОСОБА_1 на свою користь вартість його утримання в Донецькому державному університеті внутрішніх справ у повному обсязі на сумі 99919,66 грн., та судових витрат в сумі 2684 грн. за сплату судового збору, у зв`язку з чим ГУНП повністю підтримує апеляційну скаргу ДДУВС на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 16.04.2024 та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ціна у позову у даній справі складає 99 919,66 грн., що є меншим ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи. 

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи 19 серпня 2020 року наказом №287 о/с ОСОБА_1 з 01 вересня 2020 року було зараховано курсантом першого курсу денної форми здобуття освіти за спеціальністю 262 «Правоохоронна діяльність» за кошти державного бюджету.
01 вересня 2020 року між Донецьким юридичним інститутом МВС України, Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Контракт про здобуття освіти у Донецькому юридичному інституті МВС України № 970/2020.
Наказом ректора від 28 червня 2022 року № 260 о/с рядового поліції ОСОБА_1 було відраховано зі складу курсантів та звільнено зі служби в Національній поліції України на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв?язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 28.06.2022 року.
Пунктом 3 розділу III Контракту від 01.09.2020 року №970/2020 про здобуття освіти у Донецькому юридичному інституті МВС України передбачені обов`язки ОСОБА_1 , зокрема, останній, підписуючи вказаний контракт, зобов`язався у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції в період навчання на заочній формі та протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію».
В зв`язку з відрахуванням та звільненням зі служби в Національній поліції України позивач нарахував відповідачу ОСОБА_1 суми про витрати на утримання курсанта ОСОБА_1 за період з 01.09.2020 до 28.06.2022 навчання.
Сума витрат на утримання за 2020/2021 навчальний рік становить 30 817,75 грн, в т.ч.: 
грошове забезпечення становить - 2 577,54 грн.; речове забезпечення - 10 526,72 грн.; продовольче забезпечення - 12 711,00 грн., медичне забезпечення - 133,91 грн.; оплата комунальних послуг - 4 868,58 грн.
Сума витрат на утримання за 2021/2022 навчальний рік становить 68 820, 98 грн, в т.ч.:
грошове забезпечення становить - 62 086, 03 грн.; речове забезпечення - 3 383, 40 грн.; продовольче забезпечення - 1 276, 20 грн., медичне забезпечення - 0,00 грн; оплата комунальних послуг - 2 075, 35 грн.
Сума витрат на утримання за 2022/2023 навчальний рік становить 280, 93 грн., в т.ч.: грошове забезпечення становить - 244,71 грн.; речове забезпечення - 00 грн.; продовольче забезпечення - 00 грн., медичне забезпечення - 00 грн.; оплата комунальних послуг - 36,22 грн.
Таким чином, загальна вартість відшкодування фактичних витрат на грошове, продовольче, речове, медичне забезпечення та витрат на оплату комунальних послуг ОСОБА_1 в Донецькому державному університеті внутрішніх справ складає: 99 919,66 грн.
З метою доведення своє позиції, позивачем було надано додаткові довідки в обґрунтування нарахованих сум.
Так, за бухгалтерською довідкою позивач зазначає, що розрахунок витрат на утримання курсанта ОСОБА_1 за період з 01.09.2020 року до 28.06.2022 року формувався на підставі довідок провідних фахівців кураторів з урахуванням кількості діб навчання та проживання у приміщеннях університету, а також кількості днів передування на продовольчому забезпеченні які складені на підставі журналів обліку.
За 2020-2021 навчальний рік, відповідно до довідки провідного фахівця куратора, ОСОБА_1 мешкав в приміщеннях університету 190 діб, на продовольчому забезпеченні перебував 190 діб.
За 2021-2022 навчальний рік, відповідно до довідки провідного фахівця куратора, ОСОБА_1 перебував в приміщеннях університету 135 діб, на продовольчому забезпеченні перебував 18 діб.
За 2022-2023 навчальний рік, відповідно до довідки провідного фахівця куратора, ОСОБА_1 перебував в приміщеннях університету 6 діб, на продовольчому забезпеченні перебував 0 діб.
Відповідно до розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів 1 курсу 2020-2021 навчальний рік, на утримання рядового поліції ОСОБА_1 було розраховано суму, яка складається з: 190 діб мешкання; грошове забезпечення становить - 2 577,54 грн.; речове забезпечення - 10 526,72 грн.; продовольче забезпечення - 12 711,00 грн., медичне забезпечення - 133,91 грн.; оплата комунальних послуг - 4 868,58 грн.
Відповідно до розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів 2 курсу 2021-2022 навчальний рік, на утримання рядового поліції ОСОБА_1 було розраховано суму, яка складається з: грошове забезпечення становить - 62 086,03 грн.; речове забезпечення - 3 383,40 грн.; продовольче забезпечення - 1 276,20 грн., медичне забезпечення - 0,00 грн.; оплата комунальних послуг - 2 075,35 грн.
Відповідно до розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів 3 курсу 2022-2023 навчальний рік, на утримання рядового поліції ОСОБА_1 було розраховано суму 280,93, яка складається з: грошове забезпечення становить - 244,71 грн.; речове забезпечення - 00 грн.; продовольче забезпечення - 00 грн., медичне забезпечення - 00 грн.; оплата комунальних послуг - 36,22 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача, в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача вартості його утримання в Донецькому державному університеті внутрішніх справ у сумі 64908,28 грн. позовні вимоги в частині продовольчого, речового, медичного забезпечення, комунальних витрат, позивачем не доведені.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками та зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.
Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.
Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, в порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України (частина четверта статті 5 КАС України).
Згідно з частиною першою статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Згідно зі статтею 47 Закону України «Про Національну поліцію» призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу. Призначення на посади курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, здійснюють керівники таких закладів.
Відповідно до статті 48 Закону України «Про Національну поліцію» призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону. Накази про зарахування поліцейських курсантами, слухачами денної форми навчання до вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, є підставою для звільнення таких осіб зі штатних посад, які вони займають в органах (закладах, установах) поліції. Випускники вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, після закінчення навчання призначаються на посади в органах (закладах, установах) поліції наказами посадових осіб поліції, зазначених у статті 47 цього Закону. Перед вибуттям до нового місця служби поліцейський має здати посаду: здати всю службову документацію, спеціальні засоби, зброю, матеріальні цінності, закріплені за поліцейським, не пізніше ніж через місяць від дня одержання органом (закладом, установою) витягу з наказу про переміщення по службі. До зазначеного строку не зараховується час перебування поліцейського у відпустці, відрядженні, на лікарняному.
Згідно з частинами першою, другою, шостою статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Поліцейські, у тому числі слухачі та курсанти вищих навчальних закладів із специфічними умовами, які здійснюють підготовку поліцейських, та які перебувають на військовому обліку військовозобов`язаних, на час служби в поліції знімаються з такого обліку і перебувають у кадрах поліції.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Згідно з пунктами 3-8 Порядку утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року №261, відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю. Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі. Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році. На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи. Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання. Після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів. Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи. У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася. Особа має право здійснити відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року. У такому випадку особа укладає з вищим навчальним закладом, у якому вона навчалася, договір у письмовій формі, де зазначаються строки та розміри платежів. Примірна форма договору затверджується МВС. Сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису МВС. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.
Спори, пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат, відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
У межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному судочинстві відповідно до статті 17 КАС України (статті 19 КАС України у редакції від 03 жовтня 2017 року), якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Даний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2023 року справа № 357/8587/22.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанцій дійшов помилкового висновку про можливість вирішення даного спору у порядку цивільного судочинства, адже спір, який виник між сторонами, віднесено до юрисдикції адміністративного суду, і такий спір підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАС України.

За правилами частини четвертої статті 367 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
Згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Оскільки суд першої інстанції не встановив природу правовідносин, які виникли між сторонами, неправильно застосував норми процесуального права, судове рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі – закриттю.
При цьому, згідно ч.4 ст.377 ЦПК України, у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд, за заявою позивача, в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.
Згідно статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.
У разі надходження до суду справи, що підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, після закриття провадження Верховним Судом чи судом апеляційної інстанції в порядку господарського чи адміністративного судочинства, провадження у справі не може бути закрите з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу.
На підставі викладеного, колегія суддів роз`яснює Донецькому державному університету внутрішніх справ його право, протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови, звернутися до Дніпровського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись статтями 255, 367, 369, 374, 377, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Донецького державного університету внутрішніх справ – задовольнити частково.
Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2024 року, скасувати.
Закрити провадження у справі за позовом Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі.
Повідомити Донецькому державному університету внутрішніх справ, що розгляд даної категорії справ віднесено до юрисдикції адміністративного суду.
Роз`яснити Донецькому державному університету внутрішніх справ його право, протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови, звернутися до Дніпровського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: