У Х В А Л А
28 жовтня 2024 року
м. Київ
Справа № 990/162/23
Провадження № 11-240заі24
Суддя Великої Палати Верховного Суду Желєзний І. В. перевірив матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2024 року у справі № 990/162/23 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними дій та бездіяльності, встановлення відсутності компетенції,
УСТАНОВИВ:
У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП), у якому просив: 
- визнати порушення ВРП його прав, передбачених абзацом третім статті 7, статтею 12 Закону України «Про звернення громадян», щодо розгляду його повідомлення про підозру в скоєнні злочину; 
- зобов`язати ВРП застосувати абзац третій статті 7 Закону України «Про звернення громадян» після належної реєстрації його повідомлення про скоєння злочину від 19 липня 2023 року та відкриття дисциплінарного провадження; 
- зобов`язати ВРП після виконання вимог абзацу третього статті 7 Закону України «Про звернення громадян» надіслати відповідне повідомлення на його особисту електронну адресу  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 серпня 2023 року відкрито провадження у справі № 990/162/23.
17 жовтня 2024 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшло клопотання  ОСОБА_1 про доповнення розміру та підстав позовної заяви у справі № 990/162/23. У вказаній заяві позивач просив вважати доповненнями до первинних такі вимоги: 
1. Визнати порушенням державою в особі голови ВРП Усика Г. І. під час розгляду та відкриття провадження у справі відносно суддів Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В. присяги державного службовця. 
2. Скасувати рішення ВРП про відмову у відкритті дисциплінарного провадження відносно суддів Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В. 
3. Зобов`язати ВРП надати відповідь на заяви від 11 січня, 29 квітня та 07 серпня 2024 року про відкриття дисциплінарного провадження щодо суддів Касаційного адміністративного суду Шишова О. О., Білоуса О. В., Блажівської Н. Є., Желтобрюх І. Л., Яковенка М. М. 
4. Зобов`язати Етичну раду надати відповідь на скаргу на протиправні дії голови ВРП Усика Г. І. та його звільнення, зокрема відповіді на звернення від 29 квітня та                        07 серпня 2024 року до Етичної ради з прохальною частиною: «у відповідності до належних вимог Закону призначити перевірку фактів викладених в чергової заяві за наслідком розгляду якої відкликати (звільнити) голову ВРП Усика Г. І. із займаної посади з підстав зловживанням впливом зазначеним, узурпації судової влади та правоохоронної системи країни, грубе порушення конституційних прав громадян України та втручання в розгляд справи № 990/162/23 провадження № 11/990/162/23 Верховний Суд наслідком якої стало порушення присяги суддів колегією Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шишова О. О., суддів: Білоуса О. В., Блажівської Н. Є., Желтобрюх І. Л., Яковенка М. М., з підстав прискіпливого порушення конституційних прав громадян при розгляді справ та присяги судді». Надати письмові відповіді на звернення.
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог у справі № 990/162/23 повернуто без розгляду, оскільки її подано поза межами строку, передбаченого частиною першою статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Не погодившись із цим рішенням суду, 17 жовтня 2024 року позивач подав до Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу та клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Відповідно до частини третьої статті 292 КАС України Велика Палата Верховного Суду переглядає в апеляційному порядку судові рішення Верховного Суду, ухвалені ним як судом першої інстанції.
Пунктом 3 частини першої статті 294 КАС України встановлено, що окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).
Перевіряючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на відповідність вимогам процесуального закону, суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.
Статтею 296 КАС України встановлено вимоги до форми та змісту апеляційної скарги.
Пунктом 1 частини п`ятої статті 296 КАС України передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
На порушення наведених вимог скаржник не додав до апеляційної скарги такого документа. Натомість ОСОБА_1 просить звільнити його від сплати судового збору, оскільки: він є одиноким непрацюючим пенсіонером; предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; він звернувся до суду за захистом прав інтересів інших осіб, а саме в інтересах малолітнього сина та сім`ї.
При розгляді та вирішенні вказаного клопотання суд виходить з таких міркувань.
Згідно із частиною другою статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).
Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: 
1) позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі;
2) позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи;
3) позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів;
4) позивачі - у справах щодо спорів, пов`язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов`язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні»;
5) особи, які страждають на психічні розлади, та їх представники - у справах щодо спорів, пов`язаних з розглядом питань стосовно захисту прав і законних інтересів особи під час надання психіатричної допомоги;
6) позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення;
7) громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб;
8) особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи;
9) особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю;
10) позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи;
11) виборці - у справах про уточнення списку виборців;
12) військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків;
13) учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав;
14) позивачі - у справах у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту»;
15) фізичні особи (крім суб`єктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом;
15-1) органи місцевого самоврядування - за подання заяви про визнання спадщини відумерлою;
16) позивачі - за подання позовів щодо спорів, пов`язаних з наданням статусу учасника бойових дій відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
17) засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, - у справах, пов`язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору.
Пункти 18-19 частини першої статті 5 виключено на підставі Закону України від                    03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».
20) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, його територіальні органи;
21) заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, втрати документів, необхідних для отримання компенсації за пошкоджені та знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно;
22) позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно;
23) позивачі - за подання позовів щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»;
24) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб - за подання позовів, предметом яких є відшкодування шкоди (збитків), у порядку, визначеному статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;
25) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері стягнення в дохід держави активів осіб, щодо яких застосовано санкції, - у справах про застосування санкції, передбаченої пунктом 11 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції»;
26) Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення на час дії воєнного стану - за подання позовів, предметом яких є стягнення штрафу;
27) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи - в частині стягнення сум податкового боргу, заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
28) позивачі - за подання позовів щодо стягнення штрафів за правопорушення у галузі цивільної авіації, вчинені суб`єктами авіаційної діяльності на тимчасово окупованій території.
Суд виходить з того, що саме на заявника покладається обов`язок доведення фактів відповідно до його прохання про звільнення / відстрочення від сплати судового збору; обов`язок сплатити судовий збір, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.
Як зазначено вище, пунктом 7 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI передбачено, що від сплати судового збору звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися до суду із заявами щодо захисту прав та інтересів інших осіб.
Разом із цим, як убачається з апеляційної скарги та позовних вимог, з якими звернувся позивач, ця справа не відноситься до справ, пов`язаних із питаннями щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а тому немає підстав для звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги відповідно до пункту 7 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI.
Умови, за яких суд може звільнити чи відстрочити сплату судового збору, та перелік суб`єктів, до яких таке звільнення (відстрочення) застосовується, обумовлені статтею 8 Закону № 3674-VI.
За змістом цієї статті, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. 
Згідно із частиною другою статті 8 цього Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
З огляду на положення цієї статті звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду. При цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, який є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.
Зі змісту клопотання про звільнення від сплати судового збору вбачається, що наведені у ньому доводи є необґрунтованими, оскільки предметом цієї справи не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Водночас доказів на підтвердження свого майнового стану, що могло б слугувати підставою для звільнення (відстрочення) від сплати судового збору позивач не надав (такими доказами є довідка органу Пенсійного фонду України про розмір виплаченої пенсії за попередній календарний рік, відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела / суми виплачених доходів та утриманих податків, а також інші документи, що підтверджують майновий стан сторони).
Отже, умови, за наявності яких ОСОБА_1 можна було б звільнити від сплати судового збору, відсутні; належних доказів, що підтверджують незадовільний майновий стан та відсутність можливості сплати судового збору на момент подання скарги, скаржник не надав, а наведені ним доводи щодо неспроможності сплати судового збору за подання скарги у цій справі не дають підстав для висновку про необхідність звільнення його від сплати судового збору за її подання.
За таких обставин у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland, заява № 28249/95) право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.
ОСОБА_1 звернувся до Великої Палати Верховного Суду з апеляційною скаргою на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2024 року, якою повернуто без розгляду заяву про збільшення позовних вимог у справі № 990/162/23.
За подання до суду заяви про збільшення позовних вимог Законом № 3674-VI установлена сплата судового збору (пункт 2 частини другої статті 6).
Підпунктом 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI визначено, що за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2024 року встановлено в розмірі 3 028,00 грн.
Частиною третьою статті 4 Закону № 3674-VI встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
З огляду на викладені вище норми законодавства за подання апеляційної скарги на ухвалу суду скаржник повинен сплатити судовий збір у розмірі 2 422,40 (3 028,00 * 0,8) грн або надати документи, які підтверджують наявність підстав для відстрочення, розстрочення сплати, зменшення розміру або звільнення від його сплати.
Реквізитами для сплати судового збору є: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерськ. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача - UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; у графі «Призначення платежу» необхідно вказати: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); судовий збір за позовом _______ (ПІБ чи назва установи, організації позивача) на рішення від ______ (дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду).
На підставі частини другої статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Згідно з положеннями частин першої та другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання визначених вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. У цій ухвалі зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
За таких обставин відповідно до правил статей 169 і 298 КАС України апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання документів про сплату судового збору або доказів щодо наявності підстав для звільнення, відстрочення чи розстрочення його сплати (такими доказами є довідка органу Пенсійного фонду України про розмір виплаченої пенсії за попередній календарний рік, відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела / суми виплачених доходів та утриманих податків, а також інші документи, що підтверджують майновий стан сторони).
У випадку неусунення недоліків апеляційної скарги до неї може бути застосовано положення частини другої статті 298 КАС України.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 169, 296, 298 КАС України, суддя
УХВАЛИВ:
1.Відмовити  ОСОБА_1 в задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору.
2. Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2024 року у справі № 990/162/23 залишити без руху.
3. Надати скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.
4. Роз`яснити скаржнику, що неусунення недоліків апеляційної скарги є підставою для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                  І. В. Желєзний