КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/4966/2024                    
Справа № 362/5345/24                                          
Головуючий в суді І інстанції Дорошенко В.М.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
 
П О С Т А Н О В А
Іменем   України
 
04 листопада 2024 року                                                                                 
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2024 року, якою провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_2 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, 
 
в с т а н о в и в :
 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 099389 від 29 липня 2024 року, 23 липня 2024 року у період часу з 14:00 год. по 15:00 год. ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо ОСОБА_1 , а саме неодноразово погрожував, чим принизив честь і гідність.
 
Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2024 року провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_2 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
 
У апеляційній скарзі, поданій 26 вересня 2024 року, потерпіла ОСОБА_1 вказувала,  що вказана постанова є незаконною, необґрунтованою, винесена з порушенням КПК України, а саме нею, ОСОБА_1 , були направлені на електронну пошту на адресу суду заява про розгляд справи без її присутності, заява з проханням запросити інформацію з відділення поліції про її заяви відносно ОСОБА_2 , оскільки заяви від неї про вчинення домашнього насильства до органів поліції поступали неодноразово, також до вищевказаного нею були додані роздруківки скриншотів повідомлень з Вайбера, в яких ОСОБА_2 неодноразово погрожував їй фізичною розправою та чинив психологічний тиск, погрожуючи забрати дочку, нецензурно її ображав. 
Посилалася на вимоги ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, згідно яких суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, надати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення, але судом не була прийнята її заява з проханням витребувати з відділу поліції інформацію про кількість заяв щодо ОСОБА_2 про вчинення домашнього насильства, також судом не дана оцінка доказам про вчинення домашнього насильства, а саме скриншотам з програми вайбер, смс повідомленням з погрозами, які надсилав їй ОСОБА_2 .
Керуючись ст. 291, 292, 293, 305 ЦПК України, просила скасувати постанову суду першої інстанції по справі № 362/5343/24 та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
 
В судове засідання 04 листопада 2024 року ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений шляхом направлення судової повістки-повідомлення, яка була ним отримана згідно трекінгу Укрпошти 31 жовтня 2024 року.
 
Вислухавши пояснення потерпілої ОСОБА_1 , яка подану апеляційну скаргу підтримала, підтвердила її доводи та просила її задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
 
Згідно ст. 252 КУпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Зазначених вимог закону у цій справі суд першої інстанції дотримався.
 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 099339 від 29 липня 2024 року, ОСОБА_2 23 липня 2024 року в період часу з 14:00 до 15:00 вчинив домашнє насильство стосовно ОСОБА_1 психологічного характеру в АДРЕСА_1 , та неодноразово погрожував, чим принизив честь і гідність. Зазначено дані свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
До протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 099339 від 29 липня 2024 року додано рапорт помічника чергового відділення поліції № 3 (с. Данилівка) Фастівського РУП ГУНП в Київській області, згідно якого працівник поліції доповідає, що 23 липня 2024 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за № 4556 від 23 липня 2024 року як домашнє насильство, в результаті опрацювання вказаної інформації встановлено, що 23 липня 2024 року о 14:22 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 23 липня 2024 року о 14:22 за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 повідомила, що її чоловік вчиняє відносно неї домашнє насильство, конкретно що вчиняє, точно невідомо, зі слів заявниці, наразі чоловік кудись поїхав на авто, яке належить заявниці та вона має намір його забрати, де наразі чоловік, невідомо.
Також згідно рапорту помічника чергового відділення поліції № 3 (с. Данилівка) Фастівського РУП ГУНП в Київській області від 23 липня 2024 року, отримано заяву та зареєстровано ЄО за № 4557 від 23 липня 2024 року як домашнє насильство. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено, що 23 липня 2024 року о 14:35 надійшла заява до РУ про те, що 23 липня 2024 року о 14:31 за адресою АДРЕСА_1 надійшла письмова заява від ОСОБА_1 про те, що над нею чинить домашнє насильство її чоловік, просить вжити заходів згідно чинного законодавства.
Також до матеріалів справи додано протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 23 липня 2024 року, складений о 12:40, згідно якого прийнято усну заяву від ОСОБА_1 про те, що на протязі 3 місяців до теперішнього часу її офіційний чоловік ОСОБА_2 чинить стосовно неї домашнє насильство, а саме постійно погрожує їй та час від часу застосовував фізичну силу.
Також до матеріалів справи додано протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 23 липня 2024 року, згідно якого прийнято усну заяву від ОСОБА_1 про те, що 23 липня 2024 року о 15:00 її чоловік ОСОБА_2 забрав її авто Фіат та її документи - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, страховий поліс та погрожував фізичною розправою.
23 липня 2024 року ВП № 3 Фастівського РУП ГУНП в Київській області відібрано письмові пояснення від ОСОБА_1 про те, що її чоловік ОСОБА_2 , з яким вона проживає в АДРЕСА_1 , вчиняє неодноразово домашнє насильство щодо неї, а саме нецензурно виражається в її бік, погрожує фізичною розправою, 23 липня 2024 року о 15:00 забрав її транспортний засіб Фіат д.н.з. НОМЕР_1 та не повертає його, місцезнаходження його їй невідоме. В телефонній розмові з чоловіком він своє місце не повідомляє та погрожує.
23 липня 2024 року ВП № 3 Фастівського РУП ГУНП в Київській області відібрано письмові пояснення від ОСОБА_1 про те, що вона проживаючи в АДРЕСА_1 , спільно зі своїм офіційним чоловіком ОСОБА_2 та з малолітньою спільною дитиною ОСОБА_5 хоче пояснити, що на протязі останніх 3 місяців її чоловік постійно погрожує забрати дитину через суд та вбити, погрожує фізичною розправою, психологічно принижував, а також доволі часто вживає алкогольні напої, після чого стає ще більш агресивним.
23 липня 2024 року ВП № 3 Фастівського РУП ГУНП в Київській області відібрано письмові пояснення від ОСОБА_3 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 , про те, що він знає сім`ю, яка проживає по сусідству, а саме в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_1 ніколи не спостерігав між ними конфліктних ситуацій, завжди ввічливі,  ОСОБА_2 не конфліктний і порядний громадянин.
29 липня 2024 року ВП № 3 Фастівського РУП ГУНП в Київській області відібрано письмові пояснення від ОСОБА_4 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , який повідомив, що знає ОСОБА_2 і його дружину ОСОБА_1 , може пояснити, що дані особи постійно проживали мирно і конфліктів за весь період часу не траплялось. ОСОБА_2 спокійний, в конфлікти не вступав.
29 липня 2024 року ВП № 3 Фастівського РУП ГУНП в Київській області відібрано письмові пояснення від ОСОБА_2 , який пояснив, що конфлікти з дружиною ОСОБА_1 не відбувалися, тому і причини заяв від неї йому не відомі. Весь період часу проживали в мирі та злагоді, після того, коли його дружина поїхала працювати до Києва, він помітив, що вона стала якась інша і поводить себе підозріло.
 
17 вересня 2024 року потерпіла ОСОБА_1 подала до суду письмові пояснення, згідно яких з 13 травня по 24 липня 2024 року ОСОБА_2 неодноразово вчиняв домашнє насильство, яке виражається у фізичному і психологічному вигляді «погроза зарубати топором», моральне приниження, погрози забрати їхню спільну дитину і позбавити її батьківських прав. Про це свідчать протоколи, які були складені неодноразово співробітником поліції і дільничним. Просила долучити до матеріалів справи скриншоти переписки, а також акт обстеження про те, що вони з дитиною ОСОБА_6 з 01 серпня 2024 року проживають за адресою її реєстрації. З 24 липня 2024 року з ОСОБА_2 знаходяться в процесі розлучення, і навіть після того, як вони проживають окремо, він постійно погрожує і психологічно принижує її.
До пояснень ОСОБА_1 додано копію акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї/фактичного місця проживання від 01 серпня 2024 року, складеного уповноваженими особами ЦНАП Попільнянської селищної ради, згідно якого ОСОБА_1 мешкає за адресою АДРЕСА_3 , разом з донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час обстеження умов проживання було встановлено, що вона дійсно проживає за вказаною адресою, місце реєстрації ОСОБА_6 - АДРЕСА_1 .
Крім того, до пояснень надано роздруківку листування за невідомий період з абонентом « ОСОБА_7 », номер телефону абонента в роздруківці не зазначений. 
Також в матеріалах справи наявна копія постанови Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07 серпня 2020 року в справі № 702/981/19, якою оголошено в розшук боржника ОСОБА_2 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Адвокатом Сорокою П.Ф. відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» 18 вересня 2024 року проведено опитування ОСОБА_8 за його згодою, який є лісничим Плесецького лісництва, який підтвердив, що ОСОБА_2 з 29 червня по 31 липня з 08:00 - 08:30 до 17:00 - 18:30 допомагав як волонтер проводити догляд за лісовими культурами в Плесецькому лісництві.
Адвокатом Сорокою П.Ф. відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» 18 вересня 2024 року проведено опитування ОСОБА_9 за її згодою, яка проживає по сусідству через город з ОСОБА_2 , його дружину останній раз бачила весною (березень 2024 року). Може підтвердити, що вона за адресою АДРЕСА_1 з ОСОБА_2 не проживає, а з червня по серпень сусід ОСОБА_2 з 08:00 до вечора (20:00) щодня був на заготовці лісу.
Крім того, ОСОБА_4 подано до суду першої інстанції письмові пояснення, згідно яких проживає по АДРЕСА_1 , в іншій половині будинку проживає ОСОБА_2 . З березня його дружина в будинку не проживає, в кінці липня приїхав дільничний та повідомив, що 23 липня ОСОБА_2 вчинив насильство до дружини. Підтвердив, що того дня 23 липня 2024 року ОСОБА_2 з 08:00 до 20:00 знаходився з ним при заготовці лісу в Плесецькому лісництві.
 
На адвокатський запит Сороки П.Ф. надано відповідь Калинівською селищною радою Плесецького старостинського округу від 28 серпня 2024 року, згідно якої інформація щодо місця проживання/перебування в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та її доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована з 14 липня 2021 року по теперішній час за вищевказаною адресою відсутня.
Старостою Плесецького старостинського округу ОСОБА_11 складено характеристику на ОСОБА_2 , який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , одружений та має малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Характеризується посередньо, скарг та заяв від мешканців села до Плесецького старостинського округу не надходило. 
 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
 
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
 
Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає виключно за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.
Таким чином, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
 
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
 
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
 
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.
 
Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
 
Разом із тим, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 099339 від 29 липня 2024 року, складеному відносно ОСОБА_2 , всупереч вимогам ст. 256 КУпАП не зазначено повністю об`єктивну сторону правопорушення, оскільки вказано, що ОСОБА_2 «вчинив домашнє насильство психологічного характеру та неодноразово погрожував, чим принизив честь і гідність», відсутні дані про те, яка шкода могла бути чи була завдана потерпілій, і доказів завдання чи можливості завдання такої шкоди потерпілій ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
 
Обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, у зазначену дату, час і місце, нічим, крім пояснень та заяв ОСОБА_1 , не підтверджуються, а її пояснення не містять даних про суспільно небезпечні наслідки, що є елементом об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення.
 
Крім того, судом першої інстанції встановлено і не спростовується доводами апеляційної скарги, що ОСОБА_2 23 липня 2024 року з ранку і до вечора перебував на лісозаготівлі, що виключає факт його перебування у АДРЕСА_1 , у період часу з 14:00 год. по 15:00 год., як це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 099339 від 29 липня 2024 року.
 
При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, а також письмові пояснення самої ОСОБА_1 не можуть бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_2 в тому діянні, яке ставиться йому в вину, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» ( п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282).
 
Суд звертає увагу на те, що нецензурна лайка, погрози та образи в межах конфлікту, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілих не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.
 
Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, з посиланням на необхідність витребування нових додаткових доказів (відомості про кількість заяв, з якими вона раніше зверталася до поліції з приводу вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 ), що суд першої інстанції не дослідив всі обставини справи, з огляду на те, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в межах фабули, викладеної в протоколі про адміністративне правопорушення, яка в даному випадку була в повному обсязі досліджена судом першої інстанції.
 
Апеляційній суд не приймає в якості доказів домашнього насильства за обставин, у місці та в час, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 099339 від 29 липня 2024 року, надані ОСОБА_1 роздруківки з месенджерів з абонентом на ім`я « ОСОБА_7 », номер телефону якого невідомий і особу встановити неможливо, як і конкретну дату і час спілкування з цим абонентом. 
 
Апеляційний суд враховує положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), згідно яких у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.
 
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не була прийнята її заява з проханням витребувати з відділу поліції відомості про кількість заяв з приводу дій ОСОБА_2 , не підтверджуються будь-якими доказами та відхиляються апеляційним судом. Докази подання або направлення ОСОБА_1 заяв відповідного змісту до суду першої інстанції в матеріалах справи відсутні.
 
Апеляційний суд приймає до уваги, що потерпіла ОСОБА_1 не позбавлена можливості вирішення питання щодо можливих конфліктів з ОСОБА_2 в межах цивільного судочинства шляхом звернення до нього з відповідним позовом, або шляхом подання до суду заяви про видачу обмежувального припису.
 
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції не ґрунтуються на вимогах ч. 8 ст. 294 КУпАП, якою передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
 
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
 
Наведених обставин суд першої інстанції врахував, дотримався вимог ст. 245, 252, 280 КУпАП, встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в зв`язку з чим обґрунтовано закрив провадження в справі відносно ОСОБА_2 з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
 
У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
 
За відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративні правопорушення та постанові суду, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що наявною сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 
 
 п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2024 року, якою провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_2 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                              Кашперська Т.Ц.