ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/4381/24                                         Головуючий 1 інстанції – Феленко Ю.В. 
Провадження № 33/818/1369/24                                                           Суддя суду апеляційної інстанції – Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
25 вересня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві ОСОБА_1 , з участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 , з участю його захисника – адвоката Дерев`янченка Я.Ю., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові, справу за апеляційною скаргою захисника на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.08.2024 року, -
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою       ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ФОП « ОСОБА_2 », не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
Судом першої інстанції встановлено, що 05.07.2024 о 18 год. 20 хв. в м. Харків по вул. Немишлянська біля будинку 45 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом DAEWOO-LANOS державний номер НОМЕР_1 під дією лікарських препаратів (бензодіазепіни), що знижують увагу та швидкість реакції. Медичний огляд ОСОБА_2 проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня». Перебування водія 05.07.2024 під дією лікарських препаратів (бензодіазепіни) підтверджується висновком лікаря КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» № 1903. Тим самим ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, згідно з якими: водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення та обставини його вчинення, на думку суду першої інстанції, підтверджується такими доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №910888 від 17.07.2024 року, згідно якого ОСОБА_2 05.07.2024 о 18.год. 20 хв. в м. Харків по вул. Немишлянська поблизу будинку 45 керував транспортним засобом DAEWOO-LANOS державний номер НОМЕР_1 під дією лікарських препаратів (бензодіазепіни), що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України; огляд проводився у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я;
- висновком лікаря КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відносно ОСОБА_2 від 10.07.2024, згідно з яким ОСОБА_2 на час проведення огляду 05.07.2024 о 19 год.15 хв. перебуває під дією лікарських препаратів (бензодіазепіни);
- відеозаписами з нагрудних камер № 475054,№ 474388, №472937, №472235 до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №910888, наявними в матеріалах справи;
- рапортом інспектора УПП в Харківській області Гудкова П. від 17.07.2024, з якого вбачається, що під час патрулювання екіпажем ТОР0521 05.07.2024 м. Харків по вул. Немишлянська біля будинку 45 було зупинено водія ОСОБА_2 , що керував транспортним засобом DAEWOO-LANOS державний номер НОМЕР_1 за порушення пунктів 2.3 В Правил дорожнього руху України. В ході спілкування з останнім було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме неприродну блідість обличчя, хитку ходу, звужені зіниці очей, що не реагують на світло. На місце було викликано екіпаж 2101, після чого водія доставлено до медичного закладу для проходження медичного огляду, висновок лікаря-нарколога позитивний (бензодіазепіни). Відносно ОСОБА_2 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Обставини зафіксовані на службові бодікамери № 475054,№ 474388, №472937, №472235;
- рапортом інспектора УПП в Харківській області Соловйова В. від 17.07.2024, згідно з яким під час патрулювання екіпажем 2101 було отримано інформацію від екіпажу ТОР0521 з приводу зупинки водія ОСОБА_2 , що керував транспортним засобом DAEWOO-LANOS державний номер НОМЕР_1 з порушенням пунктів 2.3 В Правил дорожнього руху України. Під час спілкування з водієм було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме неприродну блідість обличчя, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, сповільненість ходи. За згодою водія було доставлено до медичного закладу для проходження медичного огляду, висновок лікаря-нарколога позитивний(бензодіазепіни). Після чого було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Подія зафіксована на службові бодікамери № 475054, № 474388, №472937, №472235.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На вказану постанову захисник правопорушника ОСОБА_2 – адвокат Дерев`янченко Я.Ю., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова по справі № 645/4381/24 від 14.08.2024 року та закрити провадження по справі.
На обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає зокрема про порушення порядку проведення огляду на стан знаходження під дією лікарських препаратів, відсутність у висновку щодо результатів медогляду інформації про кількість виявлених препаратів в організмі та про лабораторні дослідження, що застосовувалися при отриманні цього висновку, до матеріалів справи не долучено акту медогляду, та не долучено жодних інструкцій до лікарського препарату «Гідазепам», ані офіційних висновків з Державного реєстру лікарських засобів України, які дали б можливість стверджувати, що цей препарат знижує увагу та швидкість реакції.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник – адвокат Дерев`янченко Я.Ю. просили задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі. Звернули увагу суду на наступне.
Бензодіазепіни, виявлені під час медичного огляду ОСОБА_2 входять до складу лікарського препарату Гідазепаму, який вживає правопорушник на підставі лікарського рецепту, про що до матеріалів справи долучені відповідні документи. Аналогів цьому лікарському препарату, які б не мали в своєму складі даної лікарської речовини, немає. Тому ОСОБА_2 змушений вживати саме цей препарат, оскільки має серйозний діагноз, а саме тривожно-іпохондричний розлад з панічними включеннями, без ознак адиктивних порушень, що підтверджується висновком спеціаліста лікаря-психіатра ОСОБА_3 , долученим до матеріалів справи.
Апелянтом надано інструкцію для медичного застосування лікарського засобу Гідазепам, затверджену Наказом МОЗ України від 04.04.2018 №614 Реєстраційне посвідчення № UA/8579/01/01, UA/8579/01/02, з якої вбачається наступне. Вказаний препарат має здатність впливати на швидкість реакції при керуванні автотранспортом або іншими механізмами. У період лікування слід утриматись від діяльності, що потребує підвищеної уваги та швидкої реакції. Курсова доза 100 мг на добу є оптимальною. Застосування вищих добових доз (150-200 мг) може супроводжуватись підвищеною денною сонливістю.
Правопорушник зазначив, що не може ані утриматися від вживання вказаного медичного препарату, оскільки лікування є життєво-необхідним для нього, ані утриматися від керування транспортним засобом на період лікування, оскільки його робота тісно пов`язана з пересуванням на автомобілі, а сам він перебуває у скрутному матеріальному становищі, має ряд захворювань і потребує грошей на лікування.
Захисник Дерев`янченко Я.Ю. звернув увагу суду на те, що ОСОБА_2 є свідомим того, що вживаний ним медичний препарат має застереження щодо керування транспортним засобом, а тому не вживає його безпосередньо перед поїздками на авто. Згідно з інструкцією для медичного застосування лікарського засобу Гідазепам, затвердженою Наказом МОЗ України від 04.04.2018 №614 Реєстраційне посвідчення № UA/8579/01/01, UA/8579/01/02, при пероральному застосуванні гідазепам швидко абсорбується. Після прийому одноразових доз дія препарату проявляється через 30-60 хвилин, досягаючи максимуму протягом 1-4 годин з подальшим поступовим послабленням.
Тому, на думку адвоката, виявлені під час медичного огляду в сечі правопорушника складові компоненти гідазепаму були лише незначними залишками препарату, що виводився з організму, і не могли впливати на зниження уваги та швидкості реакції водія.
ОСОБА_4 було заявлено клопотання про призначення судово-токсикологічної експертизи, однак у його задоволенні було відмовлено, оскільки зібрані матеріали по справі є достатніми для належного її вирішення і з`ясування всіх обставин, беручи до уваги усі докази, подані апелянтом, та роз`яснення спеціалістів з ключових питань, отримані судом апеляційної інстанції у відповідь на завчасно поданий запит до КНП ХОР «ОКНЛ».
ОСОБА_2 та його захисник наполягали на задоволенні вимог апеляційної скарги та просили врахувати важке становище особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а також важливість права керування транспортним засобом для нього у такій життєвій ситуації. 

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши правопорушника та його захисника, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.
Так, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та прийняв рішення про застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції посилався на докази, а саме: 
- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №910888 від 17.07.2024 року, згідно якого ОСОБА_2 05.07.2024 о 18.год. 20 хв. в м. Харків по вул. Немишлянська поблизу будинку 45 керував транспортним засобом DAEWOO-LANOS державний номер НОМЕР_1 під дією лікарських препаратів (бензодіазепіни), що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України; огляд проводився у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я;
- висновок лікаря КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відносно ОСОБА_2 від 10.07.2024, згідно з яким ОСОБА_2 на час проведення огляду 05.07.2024 о 19 год.15 хв. перебуває під дією лікарських препаратів (бензодіазепіни);
- відеозаписи з нагрудних камер № 475054, № 474388, №472937, №472235 до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №910888, наявні в матеріалах справи;
- рапорт інспектора УПП в Харківській області Гудкова П. від 17.07.2024, з якого вбачається, що під час патрулювання екіпажем ТОР0521 05.07.2024 м. Харків по вул. Немишлянська біля будинку 45 було зупинено водія ОСОБА_2 , що керував транспортним засобом DAEWOO-LANOS державний номер НОМЕР_1 за порушення пунктів 2.3 В Правил дорожнього руху України. В ході спілкування з останнім було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме неприродну блідість обличчя, хитку ходу, звужені зіниці очей, що не реагують на світло. На місце було викликано екіпаж 2101, після чого водія доставлено до медичного закладу для проходження медичного огляду, висновок лікаря-нарколога позитивний (бензодіазепіни). Відносно ОСОБА_2 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Обставини зафіксовані на службові бодікамери № 475054,№ 474388, №472937, №472235.
- рапорт інспектора УПП в Харківській області Соловйова В. від 17.07.2024, згідно з яким під час патрулювання екіпажем 2101 було отримано інформацію від екіпажу ТОР0521 з приводу зупинки водія ОСОБА_2 , що керував транспортним засобом DAEWOO-LANOS державний номер НОМЕР_1 з порушенням пунктів 2.3 В Правил дорожнього руху України. Під час спілкування з водієм було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме неприродну блідість обличчя, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, сповільненість ходи. За згодою водія було доставлено до медичного закладу для проходження медичного огляду, висновок лікаря-нарколога позитивний(бензодіазепіни). Після чого було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Подія зафіксована на службові бодікамери № 475054,№ 474388, №472937, №472235.
Як вбачається з тексту апеляційної скарги захисника, апелянт ставить під сумнів протиправність дій ОСОБА_2 , наявність вини останнього та взагалі складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП як такого.
З метою повного, всебічного та неупередженого вирішення справи судом апеляційної інстанції було надіслано запит до КНП ХОР «ОКНЛ», в якому просив надати роз`яснення спеціаліста щодо таких питань: «Яка кількість бензодіазепінів в організмі людини є допустимою, щоб вона не знижувала увагу та швидкість реакції, та яка кількість бензодіазепінів в організмі людини є такою, що може знижувати увагу та швидкість реакції?», а також витребував завірену копію акту медичного огляду ОСОБА_2 та завірену копію результатів лабораторного дослідження із вказівкою кількості виявленого препарату залишків бензодіазепінів.
Так на твердження апелянта про відсутність інформації про лабораторні дослідження, що застосовувалися при отриманні висновку по медичному обстеженню, судом апеляційної інстанції з`ясовано, що, як вбачається із відповіді на запит та із копії акту медичного огляду ОСОБА_2 , дослідження було проведено імунохроматографічним методом (попередньо) та методом тонкошарової хроматографії (підтверджуючий).
Що стосується відсутності зазначень кількості виявленого препарату під час медичного обстеження, то судом апеляційної інстанції з`ясовано наступне. Дійсно, ані в висновку щодо результатів медогляду №1903, ані у витребуваній копії результатів токсикологічного дослідження №475 по ОСОБА_2 не вказано кількості виявленого препарату, а лише зазначено про сам факт його наявності в досліджуваному біологічному середовищі.
Однак, як вбачається із відповіді на запит КНП ХОР «ОКНЛ» від 23.09.2024р., норми діючого законодавства, підзаконні акти та відомчі не передбачають встановлення кількісного складу психотропних речовин, тому під час дослідження встановлюється виключно наявність та вид наркотичної, психотропної речовини в організмі.
З роз`яснення спеціаліста лікаря ОСОБА_5 , долученого до відповіді на вищевказаний запит, вбачається: «Бензодіазепіни – клас психоактивних речовин із снодійним, седативним, аксіолітичним, міорелаксуючим і противосудинним ефектом. При вживанні даних препаратів керування автотранспортом не дозволено. В інструкції гідазепаму ця інформація прописана. Під час лабораторних досліджень не встановлюється кількісний вміст даного препарату в біологічних зразках, а встановлюється лише наявність його в організмі».
Дійсно, відповідно до інструкції для медичного застосування лікарського засобу Гідазепам, затвердженої Наказом МОЗ України від 04.04.2018 №614 Реєстраційне посвідчення № UA/8579/01/01, UA/8579/01/02, гідазепам має здатність впливати на швидкість реакції при керуванні автотранспортом або іншими механізмами.
Враховуючи усе вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Водночас у розглядуваній справі, на переконання апеляційного суду, наявні підстави для зміни оскаржуваного рішення щодо призначеного стягнення в частині позбавлення права керування транспортними засобами. 
Згідно зі статтею 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до статті 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно зі ст.1512 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.
В п.2.2 Рішення від 15.06.2022 р. № 4-р(II)/2022 Конституційний Суд України, розглядаючи питання притягнення осіб до адмінвідповідальності, зазначив, що: - « адмінвідповідальність в Україні та процедура притягнення до адмінвідповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні» (перше речення абз.1 п.п.4.1 п.4 мотивувальної частини Рішення від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010);
- « суспільна користь адмінстягнень за адмінправопорушення полягає не в поповненні державного бюджету, а в забезпеченні конституційного правопорядку, безпеки суспільства та прав і свобод кожної особи» (перше речення абз.1 п.п.2.5 п.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 21.07.2021 р. № 3-р(II)/2021).
В п.3 цього Рішення, Конституційний Суд України вказав, що за ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Конституційний Суд України в Рішенні від 2.11.2004 р. № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності в контексті вирішення питання конституційності ст.69 КК України у справі про призначення судом більш м`якого покарання, зазначив таке:
- « Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим. Про це свідчить п.3 ч.1 ст.65 КК України відповідно до якого суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину » (абз.7 та 8 п.п.4.2 п.4 мотивувальної частини);
- « встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності» (абз.6 п.5 мотивувальної частини).
В ч.2 та 3 п.4.3 Рішення Конституційний Суд України вкотре наголосив, що в законодавчому внормуванні відносин із притягнення особи до адміністративної або кримінальної відповідальності обов`язково має бути дотриманий конституційний принцип індивідуалізації юридичної відповідальності.
Таким чином, установлення в актах публічного законодавства абсолютно визначених та (або) безальтернативних санкцій має збалансовано поєднуватись із наданням суб`єкту накладення адмінстягнення або кримінального покарання дискреції в питанні визначення виду та розміру стягнення або покарання з урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики особи, винної у вчиненні правопорушення, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.
З огляду на наведені у рішенні Конституційного Суду України висновки, апеляційний суд вважає доречним розглянути доводи апеляційної скарги захисника про врахування принципу індивідуального характеру юридичної відповідальності особи.
Так, під час підготовки до апеляційного розгляду та в ході судового засідання, встановлено, що ОСОБА_2 має серйозні проблеми зі здоров`ям, перебуває в скрутному матеріальному становищі та має потребу в праві керування транспортним засобом для трудової діяльності. Правопорушник переконував суд в тому, що він є відповідальним водієм та не вживає лікарські препарати безпосередньо перед поїздками на автотранспорті.
При цьому апеляційний суд констатує, що дії ОСОБА_2 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам. Крім того, обставини, які б обтяжували відповідальність правопорушника, відсутні.
Діючими нормами ст. 130 КУпАП передбачено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону, суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
Згідно з рішенням ЄСПЛ від 21.01.2011 р. у справі «Корнєв та Карпенко проти України» адміністративні правопорушення, закріплені норми КУпАП, за які передбачена відповідальність у виді позбавлення певних прав, не є незначними, у зв`язку з чим вони відносяться до норм, які регулюються кримінальним законодавством і таким, що вимагає застосування всіх гарантій статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, відповідно до ст. 69 КК України винній особі може бути призначене покарання більш м`яке, ніж передбачене законом.
Враховуючи, що КУпАП прийнятий Верховною Радою УРСР 07.12.1984 року і він не включає поняття призначення стягнення нижче, передбаченого статтею КУпАП, то в даному випадку відповідно до ст. 7 КУпАП суд вважає за можливе застосувати норми статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і призначити стягнення більш м`яке, ніж передбачене санкцією статті 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.08.2024 року по справі щодо  ОСОБА_2  за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Апеляційну скаргу захисника, - задовольнити частково.

Виключити з рішення суду першої інстанції посилання на позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами.

Вважати ОСОБА_2  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду   О.М. Курило