ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 листопада 2024 року 	м. Дніпро	справа № 340/10510/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро 
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року 
у справі №340/10510/23 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №110550001059 від 04.08.2023 про відмову в частині переведення пенсії Колєснік   на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 по справі №340/712/23; 
- зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 із 13.10.2022 пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" №2262-ХІІ та здійснити виплату заборгованості по призначеній пенсії.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року у справі №340/10510/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №110550001059 від 04.08.2023 про відмову в частині переведення пенсії ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 по справі №340/712/23;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.10.2022 року та вирішити питання про призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Судом зазначено, що пунктом "в" частини 4 статті  30  Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено, що непрацездатним членом сім`ї вважається, у тому числі дружина, якщо вона не взяла повторний шлюб та має право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону. На момент смерті чоловіка - ОСОБА_2 позивачка перебувала на його утриманні, а його пенсія була постійним і основним джерелом засобів до існування сім`ї. Після смерті чоловіка позивачка не взяла повторний шлюб, а з 23.09.2022 їй призначено дострокову пенсію за віком на підставі пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тому недосягнення позивачкою 60 річного віку не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії в разі втрати годувальника. Також суд зазначив, що позивачка при поданні заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника не надала документи про обставини загибелі чи смерті годувальника внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби) (висновок військово-лікарської комісії, витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв`язку зі смертю / визнанням судом безвісно відсутнім або його копія). Проте,  в силу положень пунктів 11 Розділу І та 4 Розділу ІV Порядку №3-1 орган Пенсійного фонду під час розгляду заяви про призначення пенсії у випадку ненадання всіх необхідних документів, не повинен відмовляти в призначенні пенсії, а має здійснити активні дії щодо повідомлення заявника про необхідність подання документів, яких не вистачає.
Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року у справі №340/10510/23, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Скаржник зазначає, що позивачка не має права на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, оскільки не досягла пенсійного віку. Зазначає, що до заяви про призначення пенсії позивачкою не надано висновок про обставини загибелі чи смерті внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби). Крім цього, відповідач зазначає, що позивачем пропущено строк звернення з позовом до суду. 
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 28.04.1990 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . 
ОСОБА_2 , у період проходження строкової військової служби у 1987 році отримав поранення, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, внаслідок чого йому з 10.10.2011 встановлено ІІІ групу інвалідності, а з 20.01.2020 - ІІ групу інвалідності.
Відповідачем 10.10.2011   призначено ОСОБА_2 пенсію по інвалідності на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" як особі з інвалідністю внаслідок війни, яка ним отримувалась до смерті - 11.06.2020. 
Позивачка має статус члена сім`ї загиблого, яке засвідчує її статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_1 . 
У жовтні 2022 року позивачка, досягнувши 50 років, звернулася до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою від 03.10.2022 про призначення їй пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №110550001059 ОСОБА_1 з 23.09.2022 призначено пенсію за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
13 жовтня 2022 року позивачка звернулась із заявою до відповідача про призначення/перерахунок пенсії, а саме про перехід на пенсію у разі втрати годувальника. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 14.10.2022, прийнятим за принципом екстериторіальності, їй було відмовлено з посиланням на відсутність у неї права на перехід з пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до абзацу 4-5 пункту 3 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (мати дитини-інваліда) на пенсію у разі втрати годувальника, оскільки вона не досягла 60 років. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 у справі №340/712/23 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №110550001059 від 14.10.2022 "Про відмову в перерахунку пенсії". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.10.2022 та вирішити питання про призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області 04.08.2023 на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 у справі №340/712/23 заяву ОСОБА_1 розглянуто повторно та прийнято рішення №110550001059 від 04.08.2023 про відмову у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону №2262-ХІІ у зв`язку з тим, що позивачка не досягла пенсійного віку (60 років) відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV та не надала висновку про обставини загибелі чи смерті її чоловіка внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби).
Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Відповідно до статті 29 Закону № 2262-XII, пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.
Згідно зі статтею 30 Закону № 2262-XII, право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються:
а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;
б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю;
в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю;
г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати;
д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.
Отже пунктом "в" статті 30 Закону № 2262-XII визначено, що до непрацездатних членів сім`ї відноситься, зокрема дружина особи яка загинула, померла чи пропала безвісти в період проходження служби або померла після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, яка не взяла повторний шлюб та звернулась не раніше як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу). При цьому критерій пенсійного віку та страхового стажу при призначенні пенсії в разі втрати годувальника не застосовується за умови наявності у дружини (чоловіка) права на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачці призначено пенсію за віком достроково, тому з урахуванням наведених норм права, досягнення шістдесятирічного віку не є визначальною обставиною для призначення позивачці пенсії у разі втрати годувальника. 
Таким чином, рішення про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" через недосягнення нею 60 років є протиправним.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 року за N 135/13402, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Порядок №3-1).
Пункт 3 Розділу ІІ Порядку №3-1 не містить вимоги надання такого документу як "висновок про обставини загибелі чи смерті внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби)", натомість вимагає надати документи про обставини загибелі чи смерті годувальника внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби) (висновок військово-лікарської комісії, витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв`язку зі смертю / визнанням судом безвісно відсутнім або його копія) (для призначення пенсії непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у пункті "в" статті 30 Закону)
Позивачка при поданні заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника таких документів не надала, а долучена до заяви виписка з акту огляду МСЕК про становлення другої групи інвалідності з гніт-контузією головного мозку і захворюванням, одержаних під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії та наявний у матеріалах справи Витяг із протоколу №915 від 24.05.2011 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв не підтверджують цих обставин, а лише посвідчують наявність захворювання та його пов`язаність з виконанням обов`язків військової служби.
Разом з тим, як вірно зазначив суд першої інстанції, в силу положень пункту 4 Розділу ІV Порядку №3-1 орган Пенсійного фонду під час розгляду заяви про призначення пенсії у випадку ненадання всіх необхідних документів, не повинен відмовляти в призначенні пенсії, а має здійснити активні дії щодо повідомлення заявника про необхідність подання документів, яких не вистачає. А тому ненадання всіх необхідних документів до заяви про призначення пенсії може бути підставою для відмови в призначення пенсії лише у випадку коли заявника письмово повідомлено про те, які документи необхідно подати додатково, та такі документи не були подані протягом трьох місяців.
У матеріалах справи відсутні докази письмового повідомлення позивачки пенсійним органом про необхідність подання додаткових документів. 
За таких обставин, відмова відповідача в переведенні на інший вид пенсії через ненадання висновку про обставини загибелі чи смерті   чоловіка позивачки внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби) є протиправною.
Стосовно аргументів відповідача щодо порушення позивачкою строків звернення з позовом до суду слід зазначити те, що спірні відносини між сторонами виникли з приводу реалізації права позивачки на переведення на інший вид пенсії, яке визнано судом у справі №340/712/23 (рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.04.2023) та стосовно чого відповідач, рішенням від 04.08.2023 в переведенні на інший вид пенсії за заявою від 13.10.2022 відмовив. Тобто, про порушення свого права позивачка дізналась не раніше 04.08.2023, а з позовом до суду звернулась 25.12.2023, тобто у строки, встановлені ст.122 КАС України.
Колегія суддів   вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року у справі №340/10510/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках  та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко