ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА

06 грудня 2024 року 
м. Київ
справа №280/5397/19
провадження №К/9901/33277/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,     Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі №280/5397/19
за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати,
ВСТАНОВИВ:
1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), яке є правонаступником Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (надалі - відповідач), в якому позивач просив:
визнати протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини заробітної плати за період з 23.09.1999 по 06.10.2000 включно у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з вересня 1999 року по жовтень 2016 року;
стягнути з Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати за період з 23.09.1999 по 06.10.2000 включно у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з вересня 1999 року по жовтень 2016 року, а саме за: вересень 1999 року у сумі 612,24 грн., жовтень 1999 року у сумі 2116,06 грн., листопад 1999 року у сумі 2 047,52 грн., грудень 1999 року у сумі 3 840,57 грн., січень 2000 року у сумі 3 010,65 грн., лютий 2000 року у сумі 3 202,85 грн., березень 2000 року у сумі 3 277,46 грн., квітень 2000 року у сумі 2 920,67 грн., травень 2000 року у сумі 2 849,3 грн., червень 2000 року у сумі 2 864,78 грн., липень 2000 року у сумі 2 868,21 грн., серпень 2000 року у сумі 3 004,79 грн., вересень 2000 року у сумі 2 781,26 грн., жовтень 2000 року у сумі 651,17 грн., а всього 36 047,53 грн.
2. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.03.2021 позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини заробітної плати за період з 23.09.1999 по 06.10.2000 включно у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з вересня 1999 року по вересень 2016 року;
стягнуто з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати за період з 23.09.1999 по 06.10.2000 включно у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з вересня 1999 року по вересень 2016 року, а саме за: вересень 1999 року у сумі 593 грн. 02 коп., жовтень 1999 року у сумі 2 049 грн. 76 коп., листопад 1999 року у сумі 1 982 грн. 81 коп., грудень 1999 року у сумі 3 719 грн. 02 коп., січень 2000 року у сумі 2 914 грн. 38 коп., лютий 2000 року у сумі 3 099 грн. 88 коп., березень 2000 року у сумі 3 171 грн. 99 коп., квітень 2000 року у сумі 2 826 грн. 42 коп., травень 2000 року у сумі 2 757 грн. 23 коп., червень 2000 року у сумі 2 771 грн. 53 коп., липень 2000 року у сумі 2 774 грн. 39 коп., серпень 2000 року у сумі 2 906 грн. 51 коп., вересень 2000 року у сумі 2 689 грн. 73 коп., жовтень 2000 року у сумі 629 грн. 65 коп., а всього 34 886 грн. 32 коп.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.
3. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.07.2021 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.
4. Постановою Верховного Суду від 10.10.2024 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19.07.2021 скасовано, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.03.2021 залишено в силі.
5. 21 жовтня 2024 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат. Заявник просить стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача понесені ним судові витрати під час розгляду справи №280/5397/19 в Третьому апеляційному адміністративному суді в сумі 15  172 грн.
6. В обґрунтування такої заяви позивач зазначає, що докази на підтвердження понесення ним судових витрат в суді касаційної інстанції наразі втрачені через пошкодження помешкання, де вони зберігалися, в результаті завдання російською федерацією ракетних ударів по місту Запоріжжю, і поновити ці документи у стислі строки заявник не має змоги. А тому, позивач просить вирішити поставлене ним в касаційній скарзі питання про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, понесених в суді апеляційної інстанції. Заявник стверджує, що такі докази містяться в матеріалах адміністративної справи.
7. Окрім цього, з посиланням на статтю 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позивач звертає увагу, що Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є правонаступником Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.08.2022 №912.
8. Ухвалою Верховного Суду від 23.10.2024 витребувано із Запорізького окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи №280/5397/19 та надіслано відповідачу копію заяви про ухвалення додаткового судового рішення.
9. 06 листопада 2024 року до Верховного Суду від Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі №280/5397/19. Відповідач зазначає, що до заяви позивачем не було долучено жодного з документів, які підтверджують понесені витрати на оплату правничої допомоги та не надано будь-якого підтвердження факту сплати наданих адвокатських послуг.
10. Щодо стягнення витрат з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідач зазначив, що відсутні відомості про припинення Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, а тому останнього не можна вважати таким, що припинив свою діяльність.
11. 11 листопада 2024 року до Верховного Суду надійшла заява позивача про винесення додаткового рішення про стягнення судового збору. В цій заяві позивач просить стягнути до спеціального фонду Державного бюджету України з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) відповідні суми судового збору за розгляд справи в суді апеляційної та касаційної інстанцій.
12. Позивач, окрім іншого зазначає, що ОСОБА_2 не мала права підписувати та подавати заперечення на його заяву від імені відповідача, вважає, що указана особа хоче затягнути процес стягнення з територіального органу Міністерства юстиції сум на користь громадянина та спеціального фонду Державного бюджету України.
13. 18 листопада 2024 року до Верховного Суду від суду першої інстанції надійшли матеріали цієї справи.
14. Ухвалою Верховного Суду від 19.11.2024 заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі №280/5397/19 призначено до розгляду в порядку письмового провадження із 26 листопада 2024 року.
15. Вирішуючи питання про ухвалення додаткового судового рішення за поданими позивачем заявами, колегія суддів виходить з такого.
16. Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
17. Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
18. Відповідно до частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:  1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
19. За частиною четвертою статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
20. Відповідно до частини першої статті 135 КАС України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.
21. Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
22. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (частина шоста статті 139 КАС України)
23. Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
24. Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
25. Згідно з частиною третьою статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
26. За частиною п`ятою статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
28. За текстом частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
29. Відповідно до частини другої статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.
30. Однією з вимог касаційної скарги була вимога про стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат, понесених останнім в судах апеляційної та касаційної інстанцій.
31. У змісті касаційної скарги позивач зазначив про те, що за надання правничої допомоги адвокатом по складанню касаційної скарги, ОСОБА_1 мав сплатити 5   000 грн. Позивач також зробив заяву про те, що докази про розмір судових витрат будуть надані пізніше.
32. В заяві про ухвалення додаткового судового рішення від 21.10.2024 позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати під час розгляду справи №280/5397/19 лише в Третьому апеляційному адміністративному суді в сумі 15 172 грн, оскільки докази понесення витрат в суді касаційної інстанції скаржником було втрачено.
33. Повертаючись до матеріалів справи, у відзиві на апеляційну скаргу позивач просив стягнути з відповідача судові витрати та зробив заяву, що документи на їх підтвердження будуть надані пізніше (том 2, а.с. 110).
34. У подальшому, перед судовим засіданням у суді апеляційної інстанції 19.07.2021 позивачем було надано відповідні докази та заяву про стягнення судових витрат в суді апеляційної інстанції із відповідним розрахунками та доказами (том 2, а.с. 134-144).
35. Таким чином, позивачем дотримано вимоги частини сьомої статті 139 КАС України. А тому, враховуючи результат розгляду справи в суді касаційної інстанції і зміст заяви позивача, витрати, понесені ОСОБА_1 за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, підлягають розподілу.
36. Матеріали справи містять заяву від 19.07.2021 про стягнення судових витрат (том 2, а.с. 136), у якій позивачем заявлено про понесення в суді апеляційної інстанції таких судових витрат:
- надіслання відповідачу відзиву на його апеляційну скаргу - 19 грн (вартість конверту - 2 грн., вартість поштових послуг з пересилки листа - 17 грн);
- надіслання Третьому апеляційному адміністративному суду відзиву на апеляційну скаргу з поштовою квитанцією про надіслання відповідачу копії відзиву на його апеляційну скаргу - 19 грн (вартість конверту - 2 грн, вартість поштових послуг з пересилки листа - 17 грн);
- надіслання Третьому апеляційному адміністративному суду заперечень на три клопотання відповідача про залишення позову без розгляду та закриття провадження у справі - 19 грн (вартість конверту - 2 грн, вартість поштових послуг з пересилки листа - 17 грн);
- проїзд з м. Запоріжжя до м. Дніпро для участі у судовому засіданні 19.07.2021 та у зворотному напрямку - 35 грн та 80 грн;
- на правову допомогу адвоката 15  000 грн. 
37. Матеріалами справи підтверджується, що між ОСОБА_1 (далі також - Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Екс Юре» (далі - Адвокат) був укладений Договір (угода) про надання адвокатський послуг від 01.06.2021 (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1. якого Адвокат взяв на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу Клієнту при провадженні у справі №280/5397/19 у Третьому апеляційному адміністративному суді (том 2, а.с. 143).
38. Відповідно до пункту 4.1. Договору Клієнт виплачує Адвокату гонорар у розмірі 15  000 грн. Клієнт сплачує гонорар Адвокату в строк до 01 вересня 2021 року.
39. Відповідно до пункту 1 Акту виконаних робіт від 15.07.2021 (том 2, а.с.135) Адвокат надав, а клієнт прийняв правову допомогу по Договору у вигляді професійної правничої допомоги у справі №280/5397/19 в Третьому апеляційному адміністративному суді. Адвокатські послуги надавалися у формі:
- вивчення матеріалів справи, вивчення ситуації по взаємовідносинах ОСОБА_1 з Головним територіальним управлінням юстиції у Запорізькій області, аналіз судової практики, підготовка відзиву на апеляційну скаргу, заперечень на клопотання про залишення позову без розгляду, заперечень на клопотання про закриття провадження у справі №280/5397/19.
40. Відповідно до Рахунку №17 від 15.07.2021 (підстава: оплата за надання професійної допомоги згідно Договору у справі №280/5397/19 в Третьому апеляційному адміністративному суді) сума до оплати послуг становить 15  000 грн (том 2, а.с.144).
41. Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
42. Відповідно до статті 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
43. З викладеного слідує, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, а також представництво в судах тощо (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16.11.2023 у справі №640/16003/22).
44. Велика Палата Верховного Суду у своїх судових рішеннях вказує на те, що при визначенні суми судових витрат, на відшкодування якої має право позивач, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
45. У постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала також відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.
46. Ці критерії також застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
47. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
48. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
49. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на не співмірність витрат, доказів та обґрунтування не відповідності заявлених витрат цим критеріям.
50. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
51. Такий висновок неодноразово викладався Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17.09.2019 у справі №810/3806/18, від 23.04.2021 у справі №521/15516/19, від 21.06.2022 у справі №826/11302/18, а також у додаткових постановах від 10.03.2023 у справі №520/2325/21 та від 06.04.2023 у справі №320/6512/19.
52. На підставі наявних у справі документах Верховний Суд встановив, що судові витрати, понесенні позивачем у зв`язку із наданням йому професійної правничої допомоги адвокатом в суді апеляційної інстанції за розгляд цієї справи становить 15  000 грн, тобто є повністю підтвердженими. 
53. Будь-яких заперечень щодо цієї суми або доказів неспівмірності стороною відповідача не було надано ні в суд апеляційної інстанції, ні до суду касаційної інстанції.
54. При цьому, Верховний Суд відхиляє доводи відповідача, викладені у запереченнях на заяву про ухвалення додаткового судового рішення та зазначає, що докази понесення позивачем судових витрат в суді апеляційної інстанції містяться в матеріалах справи, а тому у позивача відсутня була необхідність у долученні цих же доказів до поданої заяви до суду касаційної інстанції.
55. Слід також врахувати, що судові витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21.01.2021 у справі №280/2635/20).
56. Щодо доказів понесення судових витрат в частині оплати поштових послуг, слід зазначити, що на підставі наявних у справі фіскальних чеків (том 2, а.с. 137-140) неможливо ідентифікувати дійсність цих чеків до відправлення поштової кореспонденції, пов`язаної із розглядом цієї справи в суді апеляційної інстанції.
57. Щодо доказів понесення судових витрат в частині оплати за проїзд з м. Запоріжжя до м. Дніпро для участі у судовому засіданні 19.07.2021 та у зворотному напрямку - 35 грн та 80 грн, слід зазначити, що наявний у справі документ про бронювання і оплату білету за маршрутом Запоріжжя-Дніпро на суму 35 грн (том 2, а.с.142) не наділяє можливості підтвердити фактичне понесення таких витрат позивачем.
58. Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, Суд не встановив понесення позивачем судових витрат для участі у судовому засіданні 19.07.2021 у зв`язку із проїздом з м. Запоріжжя до м. Дніпро та у зворотному напрямку.
59. Щодо доводів позивача про необхідність здійснення процесуального правонаступництва відповідача, колегія суддів зазначає, що станом на день ухвалення цієї додаткової постанови, юридична особа відповідача («ПІВДЕННО-СХІДНЕ МІЖРЕГІОНАЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ДНІПРО)», код ЄДРПОУ 43314918) знаходиться у стані припинення. Отже, питання процесуального правонаступництва є передчасним на цій стадії судового розгляду.
60. Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність ухвалення додаткової постанови, якою частково задовольнити заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені позивачем у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 15  000 грн.
61. Щодо заяви позивача про винесення додаткового рішення про стягнення судового збору, слід зазначити наступне.
62. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.
63. Матеріалами справи підтверджується, що за подання апеляційної скарги Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Дніпро) було сплачено 1  152, 60 грн судового збору (том 2, а.с. 95). За подання касаційної скарги судовий збір не сплачувався.
64. Враховуючи положення частини першої статті 9 Закону України «Про судовий збір», сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги у цій справі автоматично зарахувався до спеціального фонду Державного бюджету України.
65. Отже, заява позивача про винесення додаткового рішення про стягнення збору є безпідставною, у задоволенні якої слід відмовити.
Керуючись статтями 132, 134, 135, 139, 143, 252, 356, 359 КАС України, Верховний Суд,
ПОСТАНОВИВ:
1. Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі №280/5397/19 задовольнити частково.
2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (код ЄДРПОУ: 43314918, адреса: Україна, 49027, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ ДМИТРА ЯВОРНИЦЬКОГО, будинок 21а) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи №280/5397/19 в Третьому апеляційному адміністративному суді в сумі 15  000 (п`ятнадцять тисяч) грн.
3. У задоволенні решти вимог заяви відмовити.
4. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення про стягнення збору у справі №280/5397/19.
Додаткова постанова є невід`ємною частиною основного судового рішення, набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
Н.М. Мартинюк
Ж.М. Мельник-Томенко
Судді Верховного Суду