ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 679/774/24
Провадження № 33/4820/718/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Дюг А.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Бойка В.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бойка В.Ф. на постанову судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2024 року,
в с т а н о в и в :
Цією постановою
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працює спеціалістом у Нетішинському міському суді Хмельницької області,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
       Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 605 грн 60 коп.
За постановою судді, ОСОБА_1 05 травня 2024 року о 21 год 30 хв у місті Нетішині на вулиці Енергетиків на блок-посту «Степа» керував автомобілем марки OPEL INSIGNIA, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння.
Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком №56 від 05 травня 2024 року, виданим лікарем ОСОБА_2 у медичному закладі КНП НМР «СМСЧ м.Нетішин».
ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник Бойко В.Ф. просив скасувати постанову судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2024 року та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Захисник уважав, що висновок суду першої інстанції, викладений у оскаржуваній постанові, є передчасним.
Судом першої інстанції не було повною мірою з`ясовано обставини, передбачені ст.280 КУпАП, що стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Звертав увагу на те, що висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується належними та допустимими доказами.
Окрім того, посилався на те, що відеозаписом поліцейського не зафіксовано факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 .
Тому, на думку сторони захисту, наявними доказами неможливо довести той факт, що в діях ОСОБА_1 є об`єктивна сторона інкримінованого порушення, оскільки працівниками поліції не було надано суду належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість останнього.
Посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_1 ознайомившись з результатами огляду на стан сп`яніння, не зробив зауважень, не може бути доказом його винуватості.
Також, на думку захисника, не може бути доказом керування транспортним засобом і розписка про роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, як це вважає суд першої інстанції.
Неповідомлення ОСОБА_1 про те, що транспортним засобом керував не він, а інша особа – дружина, теж не є доказом керування транспортним засобом.
Серед іншого, під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 пояснював, що під час слідування в службовому транспортному засобі поліції до закладу охорони здоров`я, він неодноразово заявляв поліцейським, що транспортним засобом керувала його дружина, а не він. Про це він зазначив і у письмових поясненнях, наданих суду.
Однак, працівники поліції навмисно не надали суду відеозапис, зроблений у службовому транспортному засобі.
Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення, то сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами він не є безумовним та неспростовним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише формою фіксації правопорушення.
До матеріалів справи стосовно ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, долучено DVD диск, в якому не підтверджено факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 .
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на місці стоянки транспортного засобу не пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Не містять матеріали провадження і даних, які б підтверджували його відмову від проходження такого огляду на місці зупинки його транспортного засобу. Не зафіксовано такої відмови і наданим працівниками поліції як доказу наявним у справі відеозаписом.
Відтак, у працівника поліції не було підстав для доставлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Бойка В.Ф. на підтримання доводів апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
Цих вимог закону суд першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення дотримався.
Відповідно до п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється  керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015року № 1452/735 та зареєстровану в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, (далі – Інструкція) – визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.
Обставини вчиненого ОСОБА_1 порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджені: 
- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №302878 від 05 травня 2024 року, в якому зафіксовані місце, дата та час вчинення ним адміністративного правопорушення, від надання будь-яких пояснень ОСОБА_1 відмовився;
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНПНМР «СМСЧ м.Нетішин» від 05 травня 2024 року, яким підтверджується, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат - 1,00 ‰, при цьому ОСОБА_1 із результатами огляду ознайомлений, зауваження були відсутні; 
- розпискою про роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, від підпису, що засвідчує ознайомлення ОСОБА_1 із зазначеними правами, останній відмовився;
- відеозаписом з бодікамер працівників поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 на момент приїзду працівників поліції перебував за кермом транспортного засобу, виходив з автомобіля з боку водійського місця. При цьому жодного разу не повідомляв про те, що транспортним засобом керував не він, а інша особа - дружина. На пропозицію працівників поліції проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан сп`яніння не заперечував, у добровільному порядку сів до службового автомобіля працівників поліції, разом з ними поїхав до медичного закладу. Клопотання ОСОБА_1 про надання йому можливості скористатися правовою допомогою і поспілкуватися із захисником, працівниками поліції було задоволено та надано ОСОБА_1 . понад 2 години часу, проте ОСОБА_1 не скористався своїм правом на захист і не спілкувався із захисником, хоча мав на це достатньо часу. Надалі ОСОБА_1 був оглянутий лікарем, пройшов медичний огляд за допомогою спеціального приладу "Драгер" двічі, результати огляду відображені на відео та в медичному висновку, заперечень щодо результатів огляду ОСОБА_1 не висловлював. Далі відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Упродовж цього ОСОБА_1 не оспорював, що саме він керував транспортним засобом.
У судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 вину в інкримінованому правопорушенні не визнав, пояснив, що 05 травня 2024 року о 21 год 30 хв у м. Нетішині на вул. Енергетиків він не керував автомобілем марки OPEL INSIGNIA, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом перебувала його дружина, він сидів на задньому сидінні поруч із малолітньою дитиною. 
На блок-посту «Степа» при в`їзді до м. Нетішина їх автомобіль зупинили військовослужбовці для перевірки документів. Під час перевірки документів вони відчули запах спиртних напоїв із салону автомобіля. Він пояснював, що розлився розчинник із фарбопультів, які були в багажнику і був запах у салоні транспортного засобу. Проте, військовослужбовці не повірили і викликали працівників поліції. Враховуючи те, що військовослужбовці мали намір вилучити авто, він сказав дружині, щоб вона сіла на заднє пасажирське сидіння, а сам сів за кермо автомобіля. 
На час приїзду працівників поліції, він сидів за кермом автомобіля, але не керував ним. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння не заперечував. Оскільки на місці зупинки у працівників поліції був відсутній спеціальний прилад «Драгер», йому було запропоновано проїхати до лікарні, на що він погодився, бо був упевнений, що тверезий. 
По дорозі він повідомляв неодноразово працівникам поліції, що не керував транспортним засобом, а за кермом перебувала дружина, але вони не реагували. Вважаючи, що самостійно не зможе здійснити захист своїх прав, просив працівників поліції забезпечити йому участь захисника. Йому було надано час для виклику захисника і спілкування з ним, але він не зміг з ним зв`язатися. 
Після закінчення наданого часу для спілкування із захисником, він був оглянутий лікарем та пройшов медичний огляд на стан сп`яніння, в результаті чого було встановлено, що він перебуває в нетверезому стані. Після цього відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, з яким він не погодився.
Уважаю, що місцевий суд дав належну правову оцінку вказаним доказам і дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
У ході перегляду справи апеляційною інстанцією не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного згаданою вище Інструкцією.
Огляд на стан сп`яніння особи проводився з дотриманням норм, передбачених законом.
Посилання ОСОБА_1 та його захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом на час зупинки транспортного засобу на блок-посту, не заслуговує на увагу, оскільки свідки, які надали пояснення під час складення протоколу про адміністративне правопорушення - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначали, що 05 травня 2024 року, перебуваючи на добовому чергуванні на блок-посту, зупинили автомобіль OPEL INSIGNIA, державний номерний знак НОМЕР_1 , для перевірки документів у водія ОСОБА_1 , виявили в нього ознаки алкогольного сп`яніння. Доказів зацікавленості вказаних свідків у складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суду не надано.
Із відеозапису, долученого до протоколу, слідує, що після прибуття працівника поліції на місце, останній з`ясовував у військовослужбовців, що перебували на чергуванні, чи водій зупиненого транспортного засобу той самий, на що отримав позитивну відповідь.
Крім того, ОСОБА_1 упродовж всього часу фіксування події правопорушення не зазначав про те, що за кермом автомобіля перебувала його дружина, в добровільному порядку пройшов медичний огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.
Щодо зазначення захисником ОСОБА_1 про порушення порядку проведення медичного огляду працівниками поліції, то апеляційний суд уважає, що ненадання можливості для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки не є перешкодою для проходження вказаного огляду в медичному закладі, ОСОБА_1 не наполягав на проходженні огляду на місці зупинки, а добровільно погодився пройти огляд у лікарні.
Посилання захисника ОСОБА_1 на порушення порядку фіксації адміністративного правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_1 , не є підставою для визнання недійсним протоколу про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, оскільки відеофіксація розпочата з часу прибуття працівника поліції на місце вчинення правопорушення і закінчена після вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 .
Згідно з положеннями ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.
Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Указані вимоги закону були дотримані та виконані.
Долучені до протоколу відеозаписи в достатній мірі відтворюють події правопорушення та процедуру оформлення адміністративного матеріалу.
Зазначення захисником ОСОБА_1 – адвокатом Бойком В.Ф. про порушення процедури проведення медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі спростовується відеозаписом з бодікамер працівника поліції та медичним висновком лікаря, в яких відображена процедура проведення огляду за допомогою спеціального приладу «Драгер», заміри здійснювалися двічі, результат в обох випадках був позитивний, не заперечувався ОСОБА_1 , доказів несправності приладу «Драгер», похибки в результатах досліджень суду не надано. Відсутність письмового направлення для проходження медичного огляду на стан сп`яніння не є підставою для відмови у проведенні лікарем такого огляду та не впливає на дійсність висновку щодо результатів медичного огляду. 
Доказами відповідно до ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Проаналізувавши вказані докази, можна прийти до висновку, що вони узгоджуються між собою та є належними, підстав визнати їх недопустимими чи недостовірними немає.
Переконливих доводів у апеляційній скарзі, які б спростовували висновки суду першої інстанції, не встановлено.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння в цілому, не встановлено.
Тому висновки суду першої інстанції ґрунтуються на належних, допустимих та достовірних доказах.
Обставин, які б виключали провадження у справі, на що є посилання у апеляційній скарзі відповідно до ст.247 КУпАП, не встановлено.
Підстави для закриття провадження у справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів відсутні.
Адміністративне стягнення накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП.
Керуючись ст.294 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Постанову судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5  – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя Хмельницького 
апеляційного суду Матущак М.С.