ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2024 року
м. Харків
справа № 638/2559/19
провадження № 22-з/818/165/24
Харківський апеляційний суд у складі:
судді-доповідача - Тичкової О.Ю.,
суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
за участі секретаря судового засідання Волобуєва О.О.
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 
відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фенікс-Капітал», 
третя особа: приватний нотаріус ХМНО Мохонько Юлія Миколаївна
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків заяву ОСОБА_2 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал» про ухвалення додаткового рішення по справі № 638/2559/19, -
УСТАНОВИВ:
У лютому 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, після уточнення якого від 22.02.2022 просив визнати недійсним п. 1.1. іпотечного договору №831/4/27/31/6-254 від 28 серпня 2006 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ТОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" та ОСОБА_1 , посвідчений 28 серпня 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М. та зареєстрований в реєстрі за №945, в частині передачі в іпотеку Іпотекодержателю нерухомого майна, а саме: нежитлових будівель літ. «В-1» загальною площею 457,2 кв. м., літ «Г-1», загальною площею 40,6 кв. м., літ «Д-1» загальною площею 67,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати державну реєстрацію обтяжень, здійснену 28.08.2006 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М., а саме: заборони відчуження нерухомого майна - нежитлових будівель літ. «В-1», «Г-1», «Д-1» загальною площею 564,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладену у зв`язку з посвідченням іпотечного договору №831/4/27/316-254 від 28 серпня 2006 року (реєстр. номер 946); визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ушивець Ольги Юріївни, як державного реєстратора, №52143257 від 05.05.2020, за яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю літ "В-1" за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 457,2 кв.м за ТОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал"; визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова Станіслава Давидовича, як державного реєстратора, №53727937 від 21.08.2020, за яким проведено державну реєстрацію змін об`єкта нерухомого майна: "нежитлова будівля літ. "В-1" загальною площею 457,20 кв.м., об`єкт житлової нерухомості "Ні" змінено на "нежитлова будівля літ. "В-1", об`єкт житлової нерухомості:Ні" додано "Загальна площа (кв.м): 877.1.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 травня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено та скасовано вжиті ухвалою  Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 березня 2019 року заходи забезпечення позову. 
Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 березня 2024 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал", третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мохонько Юлія Миколаївна про скасування державної реєстрації обтяжень, здійснену 28 серпня 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М. - відмовлено.
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал", третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мохонько Юлія Миколаївна про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ушивець Ольги Юріївни, як державного реєстратора, № 52143257 від 05 травня 2020 року - відмовлено.
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал", третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мохонько Юлія Миколаївна про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова Станіслава Давидовича, як державного реєстратора, № 537279637 від 21 серпня 2020 року - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду  ОСОБА_1 подав апеляційні скарги на основне та додаткове рішення. В яких посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи просив основне та додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову та розподіл судових витрат. 
Постановою Харківського апеляційного суду від 20 червня 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.05.2023 та додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова 19.03.2024 - залишено без змін.
21 червня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в якій просив стягнути з ОСОБА_1 ?овича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал 20000 (двадцять тисяч) грн судових витрат на професіи?ну правничу допомогу 
Заява обґрунтована тим, що 20 червня 2024 року Харківським апеляціи?ним судом було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, згідно якоі? апеляціи?ні скарги залишені без задоволення, а рішення Дзержинського раи?онного суду м. Харкова від 30 травня 2023 року та додаткове рішення Дзержинського раи?онного суду м. Харкова від 19 березня 2024 року, без змін. Так в доповненні до Відзиву на виконання вимог ч. 1 ст. 134 Цивільного процесуального кодексу Украі?ни, відповідачем зазначалось про попередніи? (орієнтовании?) розрахунок суми судових витрат які відповідач очікує понести у розмірі 20000 грн. витрат на професіи?ну правничу допомогу. Також, 04.10.2023, представником відповідача було подано до Харківського апеляціи?ного суду заяву про стягнення витрат на професіи?ну правничу допомогу, повязану з розглядом справи №638/2559/19 у розмірі 20 000 грн. При цьому, до закінчення судових дебатів у даніи? справі, представником відповідача було зроблено відповідну заяву, що докази понесених відповідачем витрат на професіи?ну правничу допомогу будуть надані суду в порядку, передбаченому ч.8 ст.141 ЦПК Украі?ни. 
До заяви додано копію Договору про надання правовоі? допомоги No б/н від 01.09.2020 з Додатком; копія Акту №5 від 20.06.2024 прии?мання-передачі виконаних робіт за Договором про надання правовоі? допомоги №б/н від 01.09.2020; Копія платіжної інструкції від 21.06.2024 №357
В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував проти задоволення заяви та зазначав, що є пенсіонером та отримує пенсію у розмірі 2361 грн, у зв`зку із необхідністю лікування перебуває за кордоном.
Обговоривши заяву  ОСОБА_2 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал» , колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст.270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:  1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;  2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;  3) судом не вирішено питання про судові витрати;  4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу.
Статтею 264 ЦПК України визначені питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення, в тому числі - як розподілити між сторонами судові витрати (п.6 ч.1 цієї статті).
Матеріали справи свідчать, що в доповненні до Відзиву на виконання вимог ч. 1 ст. 134 Цивільного процесуального кодексу Украі?ни, відповідачем зазначалось про попередніи? (орієнтовании?) розрахунок суми судових витрат які відповідач очікує понести під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 20000 грн.
Сама ж заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на правову допомогу, із відповідними доказами на підтвердження цих обставин, була подана 21 червня 2024 року, тобто у встановлений п`ятиденний строк після ухвалення рішення у справі по суті, а отже з дотриманням вимог ч.8 ст.141 ЦПК України.
Згідно ч.ч.1-3 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 1 та пунктом 2 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що  судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються  у разі відмови в позові - на позивача.
До суду на підтвердження витрат на правничу допомогу понесених під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал» , було надано копію Договору про надання правовоі? допомоги No б/н від 01.09.2020 з Додатком; копія Акту №5 від 20.06.2024 прии?мання-передачі виконаних робіт за Договором про надання правовоі? допомоги №б/н від 01.09.2020; Копія платіжної інструкції від 21.06.2024 №357
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Частиною 4 ст.137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). 
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). 
Апеляційний суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню.
Враховуючи характер виконаної адвокатом позивача роботи наданої у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи, колегія суддів вважає, що заявлений представником відповідача розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 20000 грн є значно завищеним. Співмірним та розумним розміром понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу є 10 000 грн
Керуючись ст.270 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Заяву  ОСОБА_2 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал» про ухвалення додаткового рішення по справі № 638/2559/19-задовольнити частково.
Ухвалити додаткову постанову.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал (ЄДРПОУ 34333275) 10 000 (десять тисяч) грн витрати на професійну правничу допомогу понесених під час розгляду справи в апеляційному суді.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст додаткової постанови складено 10 жовтня 2024 року.
Головуючий                                                         О. Ю. Тичкова

Судді                                                                        О.В.Маміна 

                                                                       Н.П.Пилипчук