Дата документу 17.12.2024 Справа № 336/6309/24

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Єдиний унікальний № 336/6309/24                         Головуючий в 1-й інстанції – Петренко Л.В.
Провадження № 22-ц/807/2224/24                                         Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2024 року                                                        місто Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої:        Кочеткової І.В.,
суддів:                Кухаря С.В., 
               Полякова О.З.,
секретар:                Волчанова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Волошина Євгенія Вячеславівна, стягувач: Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», особа, дії та рішення, якої оскаржуються – державний виконавець Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Шаров Вячеслав Миколайович, на дії державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Шарова Вячеслава Миколайовича, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Волошина Євгенія Вячеславівна, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2024 року,
В С Т А Н О В И В:
25 червня 2024 року представник скаржника адвокат Волошина Є.В., яка діє в інтересах боржника ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Шарова Вячеслава Миколайовича.
В обґрунтування скарги представник заявника зазначала, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2015 року зміненим рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 30 липня 2015 року, позов банку задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DN80FJ00000135 від 31 серпня 2007 року: за тілом кредиту 48 271,56 доларів США (сорок вісім тисяч двісті сімдесят один долар США 56 центів); за відсотками 18 910,19 доларів США (вісімнадцять тисяч дев`ятсот десять доларів США 19 центів), з комісії 128 293,24 грн. (сто двадцять вісім тисяч двісті дев`яносто три гривні 24 коп., що за курсом НБУ становить 5 821,20 доларів США; з пені 552 995,06 грн. (п`ятсот п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять гривень 06 коп.), а всього 67 191,75 доларів США (шістдесят сім тисяч сто дев`яносто один долар США 75 центів) і 681 288,30 грн. (шістсот вісімдесят одна тисяча двісті вісімдесят вісім гривень 30 коп.). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за пропуском строку позовної давності.
На виконання вказаного рішення суду 24 вересня 2015 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист.
Постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Іваниці Ю.О. від 20 травня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 51306357 щодо примусового виконання рішення по справі № 336/5819/14-ц.
В рамках зазначеного виконавчого провадження 06 грудня 2017 державним виконавцем було прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. На виконання даної постанови КП «Науково-виробничий комплекс «Іскра» здійснювало утримання із заробітної плати боржника. 
У заяві також зазначено, що зв`язку з тим, що ОСОБА_1 з 05 березня 2022 проходить військову службу, постановою державного виконавця від 15 березня 2023 було зупинено вчинення виконавчих дій по ВП № 51306357 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 34, ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження». 23 травня 2024 року ОСОБА_1 надійшла у застосунок «Дія» постанова державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шарова В.М. від 15 березня 2024 року про поновлення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням ВП № 51306357 та постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
24 травня 2024 року до Центрального ВДВС у місті Запоріжжі ПМУ МЮ (м. Одеса) електронною поштою направлено заяву про зупинення виконавчого провадження № 51306357 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «ПриватБанк». 05 червня 2024 року було подано до канцелярії Центрального ВДВС у місті Запоріжжі ПМУ МЮ (м. Одеса) дану заяву в паперовій формі. До заяви було додано довідку про безпосередню участь боржника у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України від 06 квітня 2024 року № 19930, відповідно до якої старший сержант ОСОБА_1 в період з 01 лютого 2024 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України перебуваючи в Донецькій області, Костянтинівській міській територіальній громаді, Краматорському районі, Покровського району, Очеретинської селищної територіальної громади, Харківської області, Борівського району, Борівської селищної територіальної громади, а отже на час прийняття вищезазначених постанов, перебував на бойовому завданні у бойовій обстановці, що унеможливлювало проведення виконавчий дій.
Однак, замість зупинення виконавчих дій державним виконавцем Шаровим В.М., 06 червня 2024 року було прийнято постанову про арешт коштів боржника. 06 червня 2024 року у додатках УКРСИББАНКУ та Ощадбанку Пархоменка А.В. надійшло повідомлення про накладення арешту на рахунки. 
Представник боржника у заяві вказувала, що рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у Ощадбанку, використовується для зарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 як військовослужбовця.
06 червня 2024 року до Центральний ВДВС у місті Запоріжжі ПМУ МЮ (м. Одеса) було направлено заяву про зняття арешту з зарплатного рахунку.
07 липня 2024 року замість зняття арешту з зарплатного рахунку, держаний виконавець Шаров В.М. прийняв дві постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Представник скаржника зазначає, що залишення арешту на кошти, які складають заробітну плату (грошове забезпечення) боржника, та звернення на них стягнення унеможливлює отримання ОСОБА_1 будь-яких коштів заробітної плати (грошового забезпечення) як єдиного джерела доходу та порушує його право на отримання винагороди за військову службу. Отримані кошти використовуються ним для закупівлі засобів особистої оборони, інструментів, засобів зв`язку, лікування, ремонту бойового транспорту, придбання палива, проїзних квитків з місць постійної дислокації частини до місць виконання бойового завдання. Окрім того, вказує, що з отриманих коштів боржник надавав допомогу на лікування пораненим бойовим товаришам, а також на поховання загиблих побратимів. Залишення арешту на рахунку ставить під загрозу не лише життя ОСОБА_1 , а й виконання ним бойового завдання.
07 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся у телефонному режимі до державного виконавця Шарова В.М. з проханням найскорішого вирішення його питання за поданими заявами. Однак, виконавець повідомив, що у задоволені заяв буде відмовлено, а письмову відповідь-відмову ОСОБА_1 отримає лише після спливу 15-денного терміну для надання відповіді на них. Також, 07 червня 2024 року державним виконавцем Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шаровим В.М. було прийнято дві постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, про що боржник дізнався лише 19 червня 2024 після повернення з бойового завдання із застосунку «Дія».
19 червня 2024 року на електронну адресу представника ОСОБА_1 , адвоката Волошиної Є.В. надійшли відповіді на заяву про зупинення вчинення виконавчих дій та заяву про зняття арешту з рахунків. Виходячи зі змісту вказаних відповідей, державним виконавцем було відмовлено у їх задоволені.
Враховуючи, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який проходить військову службу, виконуючи бойові завдання військової служби у бойовій обстановці, представник скаржника вважає, що наявні умови його служби зумовлюють неможливість проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням ВП № 51306357, з огляду на те, що державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти які перебувають на зарплатному рахунку, на який військовослужбовець отримує грошове забезпечення.
Представник скаржника просила суд першої інстанції: 
-визнати дії державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шарова В.М. щодо прийняття постанови про поновлення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням ВП № 51306357 від 15 березня 2024 року незаконними; 
-скасувати постанову державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шарова В.М. щодо прийняття постанови про поновлення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням ВП № 51306357 від 15 березня 2024 року; 
-визнати відмову державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шарова В.М. відносно скасування постанов від 15 березня 2024 року про поновлення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням ВП № 51306357 та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , а також зупинення вчинення виконавчих дій незаконною; 
-скасувати постанову державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 15 березня 2024 року про поновлення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням ВП № 51306357; 
-скасувати постанову державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 15 березня 2024 року постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника; 
-зобов`язати державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зупинити виконавче провадження № 51306357 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «ПриватБанк»; 
-визнати дії державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шарова В.М. щодо відмови у знятті арешту з банківського рахунку № НОМЕР_1 який відкритий у Ощадбанку та використовується для зарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 , як військовослужбовця; 
-зобов`язати державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шарова В.М. зняти арешт з банківського рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий у Ощадбанку та використовується для зарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 , як військовослужбовця; 
-скасувати дві постанови державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шарова В.М. від 07 червня 2024 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника прийняті по виконавчому провадженню ВП № 51306357.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2024 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Шарова В.М. – відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник скаржника  ОСОБА_2 , яка діє в інтересах боржника ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити скаргу на дії державного виконавця в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що поза увагою суду залишився факт перебування боржника на військовій службі та його участь у виконанні бойових завдань, а рахунок, на який державним виконавцем накладено арешт – є зарплатним рахунком для зарахування грошового забезпечення військовослужбовця, що позбавляє скаржника засобів для існування, а також придбання речей, необхідних для виконання бойових завдань.
Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, доводи боржника і його представника, заперечення державного виконавця, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 1-4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2015 року у справі № 336/5819/14-ц, яке в подальшому було змінено рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 30 липня 2015 року, позов банку задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DN80FJ00000135 від 31 серпня 2007 року: за тілом кредиту 48 271,56 доларів США (сорок вісім тисяч двісті сімдесят один долар США 56 центів); за відсотками 18 910,19 доларів США (вісімнадцять тисяч дев`ятсот десять доларів США 19 центів), з комісії 128 293,24 грн. (сто двадцять вісім тисяч двісті дев`яносто три гривні 24 коп., що за курсом НБУ становить 5 821,20 доларів США; з пені 552 995,06 грн. (п`ятсот п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять гривень 06 коп.), а всього 67 191,75 доларів США (шістдесят сім тисяч сто дев`яносто один долар США 75 центів) і 681 288,30 грн. (шістсот вісімдесят одна тисяча двісті вісімдесят вісім гривень 30 коп.). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за пропуском строку позовної давності.
24 вересня 2015 року, з метою виконання вказаного судового рішення, Шевченківським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист.
Постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Іваниці Ю.О. від 20 травня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 51306357 щодо примусового виконання рішення по справі № 336/5819/14-ц.
Боржник ОСОБА_1 з 05 березня 2022 проходить військову службу.
21 вересня 2022 року державним виконавцем Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шаровим В.М. було винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій по вищезазначеному виконавчому провадженню, на підставі п. 11 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», абзаців 12, 14, 15 пункту 10-2 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння процесам релокації підприємств в умовах воєнного стану та економічного відновлення держави», а також Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 193 від 26 серпня 2022 року (а.с. 70-71).
15 березня 2023 року постановою державного виконавця було зупинено вчинення виконавчих дій в рамках ВП № 51306357, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 34, ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.20). 
27 березня 2023 року було поновлено вчинення виконавчих дій у зв`язку з виключенням Запорізької територіальної громади з переліку населених пунктів, на території яких ведуться бойові дії (а.с. 77-78).
15 березня 2024 року державним виконавцем Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шаровим В.М. винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження ВП № 51306357 (а.с. 22), а також постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 18).
06 червня 2024 року до Центрального ВДВС у місті Запоріжжі ПМУ МЮ (м. Одеса) надійшла заява від боржника про зняття арешту з зарплатного рахунку.
06 червня 2024 року виконавцем Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шаровим В.М. винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с. 11).
07 червня 2024 року державним виконавцем Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шаровим В.М. винесено дві постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 13-17).
Відмовляючи в задоволенні скарги на дії державного виконавця, суд першої інстанції посилався на недоведеність належними доказами того, що згідно з умовами служби боржника проведення виконавчих дій у виконавчому проваджені № 51306357 про стягнення заборгованості за кредитним договором є неможливим, а отже відсутня обставина, яка згідно з п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» є обов`язковою умовою для зупинення виконавчого провадження, а також посилався на те, що скаржником не надано довідки про статус рахунку, а також доказів, що це є рахунок зі спеціальним режимом використання.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону не в повному обсязі.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусовому виконанню відповідно до вказаного Закону підлягають ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом (пункт 2 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII).
Згідно із частиною першою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Отже, при виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.
Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.
За змістом частин першої та п`ятої статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.
Після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 84 від 09 березня 2023 року Запорізька міська рада була виключена з переліку територій, на яких ведуться активні бойові дії.
15 березня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій, на підставі ч. 5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження».
Обов`язковою умовою для зупинення виконавцем виконавчих дій на підставі п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» є неможливість проведення виконавчих дій в конкретному виконавчому провадженні згідно з умовами служби боржника.
Колегія суддів відхиляє довід апеляційної скарги про безпідставність поновлення виконавчого провадження оскільки боржник проходить військову службу. Проходження військової служби не є фактором, що унеможливлює проведення виконавчих дій з примусового виконання рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, виконання рішення не передбачає вчинення боржником особистих дій та його присутності, у зв`язку з чим рішення державного виконавця про поновлення вчинення виконавчих дій є законним та обґрунтованим.
Разом з тим, колегія суддів вважає висновки місцевого суду про відмову в задоволенні заяви в частині зобов`язання державного виконавця зняти арешт з рахунку скаржника помилковими.
Відповідно до положень п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Разом з тим, статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено заборону для виконавця для накладення арешту на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.
Порядок стягнення заборгованості за рахунок відрахувань з заробітної плати боржника здійснюється в порядку, передбаченому розділом IX Закону України «Про виконавче провадження».
Так, відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.
Відповідно до статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.
Із матеріалів справи вбачається, що 07 червня 2024 року державним виконавцем Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шаровим В.М. винесено дві постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за попереднім та поточним місцем служби ОСОБА_1 . 
У вказаній постанові державний виконавець постановив здійснювати відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 20% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості.
Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено обов`язок виконавців здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. При цьому, правом виконавця є: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.
Таким чином, враховуючи обмеження в накладенні арешту, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», та враховуючи наявність спеціальної процедури для звернення стягнення на пенсійні виплати, виконавець, перед накладенням арешту на банківські рахунки, зобов`язаний пересвідчитись у відсутності спеціального режиму їх використання або відсутності заборон щодо арешту коштів, що перебувають на цьому рахунку. Виокремлення таких рахунків належить до повноважень саме виконавчої служби. Без здійснення такої перевірки виконавець може своїми діями позбавити боржника права на соціальний захист, порушивши тим самим принцип співмірності заходів примусового виконання рішень, передбачений статтею 2 вказаного Закону. 
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі №916/73/19, від 10 жовтня 2019 року у справі №916/1572/19, від 17 січня 2020 року у справі №340/1018/19.
Окрім того, Велика палата Верховного Суду у своїй постанові від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20 дійшла висновку, що не може бути накладений арешт на кошти що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.
Велика палата Верховного Суду також зазначила, що зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що постанова державного виконавця про накладення арешту на всі без виключення рахунки боржника є протиправною та такою, що порушує права ОСОБА_1 , у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала суду – скасуванню в зазначеній вище частині. 
З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Волошина Євгенія Вячеславівна задовольнити частково.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2024 року у цій справі в частині відмови в задоволенні вимог про визнання незаконними дій державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шарова В.М. щодо відмови у знятті арешту з банківського рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий у Ощадбанку та використовується для зарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 як військовослужбовця та зобов`язання державного виконавця зняти арешт з вказаного рахунку – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Волошина Євгенія Вячеславівна, стягувач: Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», особа, дії та рішення, якої оскаржуються – державний виконавець Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Шаров Вячеслав Миколайович, на дії державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Шарова Вячеслава Миколайовича задовольнити частково. 
Визнати незаконними дії державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шарова В.М. щодо відмови у знятті арешту з банківського рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий у Ощадбанку та використовується для зарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 як військовослужбовця;
Зобов`язати державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шарова Вячеслава Миколайовича зняти арешт з банківського рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий у Ощадбанку та використовується для зарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 як військовослужбовця. 
В іншій частині ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2024 року залишити без змін.
Дата складання повної постанови 18 грудня 2024 року.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Головуюча                                                                        І.В. Кочеткова

Судді:                                                                                С.В. Кухар

О.З. Поляков