УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2024 року
м. Київ
справа № 757/418/24-к
провадження № 51-152ск24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 липня                 2024 року про повернення апеляційної скарги,
встановив:
Як убачається з копій судових рішень, Святошинський районний суд м. Києва ухвалою від 29 травня 2024 року продовжив, зокрема, ОСОБА_4 строк тримання під вартою до 27 липня 2024 року включно.
На вказану вище ухвалу суду ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, яку Київський апеляційний суд ухвалою від 30 липня 2024 року повернув особі, яка її подала, оскільки така скарга була викладена іноземною мовою.
Захисник ОСОБА_5 не погодилася з ухвалою Київського апеляційного суду                  від 30 липня 2024 року і звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати цю ухвалу і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Згідно з оскаржуваним судовим рішенням, ОСОБА_4 у порядку, передбаченому ст. 422-1 Кримінального процесуального кодексу України                           (далі - КПК), подав апеляційну скаргу на ухвалу Святошинського районного суду                 м. Києва від 29 травня 2024 року, яку апеляційний суд своєю ухвалою від 30 липня 2024 року повернув у зв`язку з тим, що вона була викладена недержавною мовою.
Колегія суддів погоджується із вказаним рішенням апеляційного суду з огляду на таке.
Відповідно до ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.
Частиною 1 ст. 29 КПК передбачено, зокрема, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою.
Приписами ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду,                                               є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Згідно з висновком про застосування норми права, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 вересня 2022 року у справі № 521/12324/18, апеляційні та касаційні скарги осіб, які мають право на оскарження судових рішень, повинні бути викладені державною мовою. Якщо апеляційна скарга, подана в порядку статей 422, 422-1 КПК, складена іноземною мовою, положення ст. 398, частин 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК до такої скарги не застосовуються. У цьому разі суд апеляційної інстанції повертає апеляційну скаргу, складену неукраїнською мовою, особі, яка її подала.
Таким чином, у разі оскарження до апеляційного суду судового рішення скарга має бути викладена чи перекладена державною мовою. Це надає суду можливість зрозуміти її зміст, перевірити дотримання особою, яка подає апеляційну скаргу, положень ст. 396 КПК і визначитися щодо прийняття скарги до провадження.
Натомість викладення скарги недержавною мовою є перешкодою у виконанні судом своїх обов`язків, визначених процесуальним законом.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що приписами КПК не передбачено можливості залишення без руху апеляційної скарги, поданої в порядку ст. 422-1 КПК без додержання вимог, визначених ст. 396 КПК, тому положення                     ст. 398 КПК, частин 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК не можуть бути застосовані до таких апеляційних скарг.
За таких обставин апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_4 звернувся                      з апеляційною скаргою, викладеною іноземною мовою, на ухвалу місцевого суду, за відсутності законодавчо визначеної можливості постановити рішення про залишення такої апеляційної скарги без руху відповідно до положень статей 396, 399, 422-1 КПК прийняв законне, обґрунтоване, належно вмотивоване судове рішення про повернення такої скарги. 
Указане кореспондує висновкам щодо застосування норм права, сформульованим у постановах об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду                від 18 листопада 2019 року у справі № 686/24639/17 та від 19 вересня 2022 року                у справі № 521/12324/18.
З огляду на зазначене твердження касатора про безпідставність застосування положень ч. 3 ст. 399 КПК при поверненні апеляційної скарги, поданої недержавною мовою, є неспроможними.
До того ж, оскільки ця апеляційна скарга підлягала поверненню, то доводи захисника про можливість залучення на підставі ч. 3 ст. 29 КПК апеляційним судом перекладача для перекладу апеляційної скарги, поданої недержавною мовою, теж не є слушними.
Водночас Суд зауважує, що учасники провадження, які потребують послуг перекладача, якщо він не був залучений, можуть порушити питання про таке залучення відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» та постанов Кабінету Міністрів України «Деякі питання залучення перекладачів (сурдоперекладачів) для забезпечення надання безоплатної вторинної правової допомоги» від 24 червня 2016 року № 401, «Деякі питання оплати послуг перекладачів і медіаторів, які залучаються центрами з надання безоплатної правничої допомоги» від 19 січня 2024 р. № 63.
Ураховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що ухвалу Київського апеляційного суду від 30 липня 2024 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 постановлено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Таким чином, відсутні підстави для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_5 .
Також не є слушними твердження касатора про наявність підстав для передачі кримінального провадження на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду або Великої Палати Верховного Суду, тому суд касаційної інстанції їх відхиляє з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 434-1 КПК суд, який розглядає кримінальне провадження                       в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає таке кримінальне провадження на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи іншої об`єднаної палати.
Частиною 5 ст. 434-1 КПК передбачено, що суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати таке кримінальне провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Отже, з огляду на приписи вказаних норм, питання про передачу провадження на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду чи Великої Палати Верховного Суду, зокрема, за клопотанням учасника судового провадження може бути вирішене судом касаційної інстанції лише після відкриття касаційного провадження, однак передбачені законом підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 428 КПК визначено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Ураховуючи викладене, Верховний Суд згідно з ч. 2 ст. 428 КПК відмовляє у відкритті касаційного провадження. 
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 липня 2024 року про повернення апеляційної скарги.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                               ОСОБА_3