П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
—————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 листопада 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/8096/24	

Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д.
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення 31.01.2024 № 965210195731 про відмову в переведені на інший вид пенсії, про зобов`язання перевести з 31 січня 2024 року на пенсію державного службовця за віком відповідно до п. 10 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України  від 10.12.2015 № 889 VII та ст. 37 Закону України  від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, призначити та здійснити нарахування і виплату з 31 січня 2024 року пенсії за віком державного службовця у розмірі 60% від заробітку, зазначеного у довідках про складові заробітної плати, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області №25 від 31.01.2024 та № 26 від 31.01.2024, з урахуванням виплачених сум, 
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в перерахунку-переході пенсії від 31.01.2024 
№ 965210195731;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_1 з 31 січня 2024 року на пенсію державного службовця за віком відповідно до п. 10 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889 VII “Про державну службу” та ст. 37 Закону України  від 16.12.1993 № 3723-ХІІ “Про державну службу”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 31 січня 2024 року на пенсію за віком державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України  від 16.12.1993 № 3723-ХІІ “Про державну службу” у розмірі 60% від заробітку, зазначеного у довідках про складові заробітної плати, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області № 25 від 31.01.2024 та № 26 від 31.01.2024, з урахуванням вже виплачених сум.
В обґрунтування позову вказувала, що 31.01.2024 вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про переведення на пенсію за іншим Законом на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” надавши довідки № 25, 26 від 31.01.2024.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задоволений частково.
Визнане протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у перерахунку та перехід на пенсію від 31.01.2024 № 965210195731.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.01.2024 про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що довідка №26 про складові заробітної плати для призначення пенсій особі, яка має не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посад державної служби видана станом на грудень 2023 року, тобто до проведення класифікації посад державної служби.
Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що ОСОБА_1 з 20.10.2010 по 30.10.2017 отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”. З 31.10.2017 її переведено на пенсію за віком відповідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Відповідно до наказу “Про звільнення ОСОБА_1 ” від 29.01.2024 позивача звільнено 30.01.2024 з посади головного спеціалісту відділу обслуговування громадян № 10 (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, у зв`язку з виходом на пенсію, відповідно до п.7 ч.1 ст.83 Закону України “Про державну службу”.
31.01.2024 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з заявою про перехід пенсії за віком Закону України “Про державну службу” з урахуванням довідок Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №№ 25, 26 від 31.01.2024.
Так, відповідно до довідки №26 від 31.01.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посад державної служби, яка видана ОСОБА_1 для призначення згідно з пунктами 10, 12 розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII “Про державну службу” пенсії відповідно до ст.37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ “По державну службу” про те, що середні розміри надбавок, премій та інших виплат за грудень 2023, що передує місяцю звернення за призначенням, становили: 
-  надбавка за інтенсивність праці – 23002,80 грн;
-  премія місячна – 1902,40 грн, а разом 24905, 20 грн (а.с.16)
Також, відповідно до довідки №25 від 31.01.2024 про складові плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років), яка видана ОСОБА_1 про те, що вона працювала в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області на посаді головний спеціаліст відділу обслуговування громадян № 10 (сервісний центр) управління обслуговування громадян, заробітна плата станом на січень 2024 становила:
- посадовий оклад — 11600,00 грн;
- надбавки за ранг (7 ранг) – 400,00 грн;
- надбавка за вислугу років (50%) (за стаж державної служби 31 рік 00 міс.)- 5800 грн, а разом 17800,00 грн (а.с.17)
У відповідь Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області склало лист №2100-0305-8/6574 від 13.02.2024, яким надіслало рішення №965210195731 від 31.01.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яким відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку-переході з пенсії за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком згідно Закону України “Про державну службу” у зв`язку з недоцільністю проведення перерахунку (зменшення розміру пенсії).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на те, що чинним законодавством не передбачено проведення перерахунків пенсії державним службовцям, є необґрунтованим, оскільки в даному випадку пенсію позивачу буде призначено згідно з Законом України “Про державну службу” №3723-ХІІ, а не здійснено перерахунок такої пенсії.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 9, частини першої статті 10 вказаного Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Частиною третьою статті 45 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” передбачений порядок переведення з одного виду пенсії, передбаченої цим Законом, на інший. Зокрема, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Отже, статтею 45 Закону статті 45 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”  врегульовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного за даним Законом, на інший вид пенсії, визначений цим же Законом.
Водночас принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України “Про державну службу”, який набрав чинності 01 травня 2016 року.
Статтею 90 Закону України “Про державну службу” передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про державну службу” з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України “Про державну службу”, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
При цьому пункти 10 та 12 розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про державну службу” передбачають, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу” (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу” (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з частиною першою статті 37 Закону України “Про державну службу” №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону України “Про державну службу” №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Отже, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону України “Про державну службу” №3723-ХІІ і розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №889-VIII щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Такі ж висновки щодо застосування норм права неодноразово висловлювалися Верховним Судом, зокрема, у постановах від 03 липня 2018 року у справі №265/3709/17, від 19 березня 2019 року у справі №357/1457/17, від 15 серпня 2019 року у справі №676/6166/17, від 01 квітня 2020 року у справі №607/9429/17.
Як вбачається з матеріалів справи, 31.01.2024 позивач звернулася до відповідача із заявою про перехід на інший вид пенсії пенсію за нормами Закону України “Про державну службу” №889-VIII. При цьому вона з 20.10.2010 по 30.10.2017 отримувала пенсію за віком відповідно до Закону “Про державну службу”, з 31.10.2017 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Спірні правовідносини виникли щодо відмови у переведенні позивача на пенсію відповідно до Закону України “Про державну службу” №889-VIII. 
При цьому відповідач у спірному рішенні посилається на недоцільність такого переведення, оскільки розмір її пенсії після проведення перерахунку зменшиться.
З такими доводами суд не погоджується з таких підстав.
Так, в даному випадку має місце переведення позивача з одного виду пенсії, призначеного за одним законом, на інший вид - пенсію в межах іншого закону.
Вказані види пенсії відрізняються підставами їх призначення та механізмами визначення їх розміру, з чого слідує, що спірні правовідносини не стосуються перерахунку одного і того ж виду пенсії.
Апеляційний суд, як і суд першої інстанції звертає увагу на те, що за наявності у особи права на пенсію за різними законами або на різні види пенсії в межах одного закону законодавець не забороняє такій особі після призначення пенсії перейти з одного виду пенсії на інший або звернутись до органу пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за іншим законом.
Таким чином, в даному випадку має місце призначення іншого виду пенсії, а саме пенсії згідно з Законом України “Про державну службу” №3723-ХІІ. 
Відтак, доводи апелянта стосовно того, що чинним законодавством не передбачено проведення перерахунків пенсії державним службовцям, є необґрунтованим, оскільки в даному випадку пенсію позивачу буде призначено згідно з Законом України “Про державну службу” №3723-ХІІ, а не здійснено перерахунок такої пенсії.
Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням.
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року у справі № 420/8096/24 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 05.11.2024

Суддя-доповідач 		С.Д. Домусчі	
Судді	  	Г.В. Семенюк    О.І. Шляхтицький