Справа № 760/16762/24                                                                                Суддя в суді першої інст. - Кратко Д.М.
Провадження № 33/824/5629/2024                                                                 Суддя-доповідач - Дрига А.М.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 	
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
            09 грудня 2024 року                                                                                          м. Київ
 
            Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Дрига А.М.,
 
за участю захисника - Сіренка М.Ю., в режимі ВКЗ,
 
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Сіренка М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29 серпня 2024 року, 
 
В С Т А Н О В И В:
 
Цією постановою судді місцевого суду:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, не працюючого, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , є особою з інвалідністю ІІ групи, зі слів перебуваючого на обліку психоневрологічному диспансері,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 34 000 (тридцять чотири) гривень 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.
Згідно ст. 40-1 КУпАП постановлено стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. 
Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчинені за таких обставин.   
06 липня 2024 року о 00 год. 02 хв. ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за порушення частини 1 статті 130 КУпАП, в м. Києві по вулиці Велика кільцева, 104-А, передав керування транспортним засобом «Honda CR-V», д.н.з НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , який керував зазначеним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Огляд на стан сп`яніння ОСОБА_2 проводився у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного засобу «DRAGER ALKOTEST 7510» № ARMF - 0296 під відеозапис з бодікамери № 470317. Показник тесту 1,67‰ (проміле).
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 г Правил дорожнього руху (водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані), а відтак, скоїв правопорушення, передбачене частиною 2 статті 130 КУпАП, у зв`язку із чим відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 824612 від 06 червня 2024 року.
 В апеляційній скарзі захисник, оспорюючи наведені в постанові судді місцевого суду фактичні обставини, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, підстави та обґрунтованість притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, просить: скасувати постанову та закрити справу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які вказують на те, що ОСОБА_1 було відомо, що водій перебуває в стані будь-якого сп`яніння та докази того, що ОСОБА_1 умисно передав власний автомобіль нетверезому водієві, а тому в діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Окрім цього, звертає увагу на те, що ОСОБА_1 підпадає під визначення «інших осіб», а тому до нього неможливо застосувати покарання у виді позбавлення права керування строком на 3 роки.    
Заслухавши думку захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив про її задоволення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши та оцінивши доводи, зазначені апелянтом, суд вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково.
Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновки судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме, передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Так, винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 2.9 г ПДР України водієві забороняється, передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.
Невиконання пункту 2.9 г ПДР України має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, яка встановлює відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, повторно протягом року.
В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 визнав вину у вчиненому адміністративному правопорушенні, щиро розкаявся та підтвердив обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Апеляційним судом встановлено, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за порушенням ним пункту 2.9 г ПДР України підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №855674 від 06.07.2024 року (а.с. 1);
- протоколом серії АЗ №074816 про адміністративне затримання від 06.07.2024 року (а.с. 3);
- роздруківкою результату алкотестеру «Драгер» від 06.07.2024 щодо ОСОБА_2 результат 1,67 % проміле (а.с. 4);
- відеозаписом з портативних відеореєстраторів працівників поліції, якими зафіксований факт оформлення ДТП за участю транспортного засобу«Honda CR-V», д.н.з НОМЕР_2 , який фактично належить ОСОБА_1 та який знаходився на пасажирському місці автомобіля, під керуванням водія ОСОБА_2 , також зафіксована процедура огляду водія ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер. Працівник поліції пояснив ОСОБА_1 , що він як особа, яка володіє транспортним засобом допустив особу в стані алкогольного сп`яніння до керування транспортним засобом, за що передбачена відповідальність, згідно ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки правопорушення вчинено протягом року після притягнення його за ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- копією постанови Дарницького районного суду м. Києва від 23 квітня         2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік (а.с. 9-11);
- копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 825056 від 6 липня 2024 року, складеного відносно ОСОБА_2 (а.с. 16).
Таким чином, оцінюючи зазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом «Honda CR-V», д.н.з НОМЕР_2 - ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.
Посилання сторони захисту про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які вказують на те, що ОСОБА_1 було відомо, що водій перебуває в стані будь-якого сп`яніння та докази того, що ОСОБА_1 умисно передав власний автомобіль нетверезому водієві, є безпідставними, виходячи з такого.
ОСОБА_1 , як особа, яка володіє транспортним засобом не переконався належним чином в тому, що водій, якому він надав право керування своїм транспортним засобом є тверезим, внаслідок чого, порушив п. 2.9 г Правил дорожнього руху України, відповідно до якого, забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.
Факт передачі керування транспортним засобом ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння підтверджується відеозаписами з бодікамер працівників поліції.
Оскільки, працівниками поліції зафіксовано проходження ОСОБА_2 перевірки на приладі Драгер, який показав в останнього стан алкогольного сп`яніння.
Крім того, із відеозапису з нагрудних камер працівників поліції видно, що ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що автомобіль належить йому та він надав право керування автомобілем. Таким чином, наведені обставини підтверджують той факт, що ОСОБА_1 дійсно є володільцем даного транспортного засобу та передав керування автомобілем особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння та намагається уникнути відповідальності за скоєне правопорушення, змінюючи свої пояснення про хід подій, які відбулися        06.07.2024 року.
Враховуючи викладене, доводи зазначені в апеляційній скарзі відносно того, що ОСОБА_1 не знав про те, що ОСОБА_2 знаходився у стані алкогольного сп`яніння при передачі керування транспортним засобом, є безпідставними, метою яких є уникнення адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП за порушення ним вимог п. 2.9 г Правил дорожнього руху України - передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, вчиненого особою, яку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП протягом року.
Зазначений висновок суду також відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху.
Разом з тим, на думку апеляційного суду, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції не в повному обсязі врахував вимоги закону.
Так, санкція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає накладення стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Отже, санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачено різне стягнення для водіїв та інших осіб.
Згідно з ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня     2001 року № 2344-ІІІ, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.
Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Таким чином, конструкція зазначених правових норм передбачає дві обов`язкові ознаки у їх невід`ємному зв`язку, які характерні для категорії "водій" - керування транспортним засобом і наявність посвідчення водія.
Тому ОСОБА_1 у даному випадку не є водієм, а відноситься до категорії "інші особи", стягнення для якого передбачено окремо санкцією ч. 2 ст.130 КУпАП -штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Оскільки за встановлених обставин ОСОБА_1 не був водієм та не здійснював керування транспортним засобом, а передав право керування іншій особі, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, то в даному випадку суддя безпідставно визначив останньому стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк три роки.
З урахуванням наведеного, постанову судді в частині накладеного адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 необхідно змінити, виключивши накладене на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки.
В решті постанову судді слід залишити без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника Сіренка М.Ю. в інтересах ОСОБА_1  -   задовольнити частково.
Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29 серпня       2024 року щодо ОСОБА_1 - змінити.
Виключити з постанови накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки.
В решті постанову судді залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                  А.М. Дрига