Справа №464/2/24                                 Головуючий у 1 інстанції:Бойко О.М. 
Провадження №22-ц/811/1184/24                 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою «Кредитні ініціативи» на додаткове рішення Сихівського районного суду м. Львова в складі судді Бойко О.М. від 06 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Онишкевич Роман Іванович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и л а :

додатковим рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 06 березня 2024 року заяву представника ОСОБА_1  –  ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»  на користь  ОСОБА_1  20 000 грн. витрат на правничу допомогу.
В решті вимог – відмовлено.        
Дане додаткове рішення оскаржило ТОВ «Кредитні ініціативи».
В апеляційній скарзі просять скасувати додаткове рішення Сихівського районного суду м. Львова від 06 березня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних з оплатою вартості правничої допомоги в розмірі 20 000 грн. 
Вважають, що стягнуті судові є необґрунтованими, неспівмірними зі складністю справи та такими, що надані з порушенням встановленого порядку. 
Звертають увагу суду на те, що рішення у справі проголошено 12.02.2024 року, а докази про розмір витрат на правову допомогу подані стороною позивача 15.02.2024 року, тобто після завершення судових дебатів.
Вказані докази суд вправі прийняти і після завершення судових дебатів протягом 5 діб після ухвалення рішення, але на підставі зробленої відповідної заяви до завершення судових дебатів. Відповідач зазначає, що така заява в справі відсутня в документальному виді. Відтак, суд не встановив у належному порядку заяву сторони позивача про надання доказів понесених витрат на правову допомогу, зроблену до закінчення судових дебатів у справі, тобто до 12.02.2024 року. Наявні у справі матеріали вказують на відсутність цієї заяви в зазначені строки. Вважає, що заявлений розмір у сумі 60 000 грн. є набагато завищеним для підготовки такої позовної заяви та судового процесу по ній. Адвокатом позивача не надано акт, з якого б вбачалась загальна кількість затраченого часу, не вказано конкретні дати надання послуг. Відсутність документального підтвердження оплати витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Тому судові витрати, заявлені позивачем, на оплату послуг адвоката в розмірі 60 000 грн. та задоволені судом в розмірі 20 000 грн. не є співмірними із складністю справи і недоведені належним чином.
Згідно наданих стороною позивача доказів по судовому процесу у цивільній справі №464/2/24 слідує, що від імені позивача у зносинах з суб?єктами правовідносин вступала особа, яка має наступні анкетні дані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка діяла на підставі довіреності, посвідченої 03.01.2023 року приватним нотаріусом Львівського МНО Кулиняк Ю.В. Однак, до матеріалів цивільної справи №464/2/24 сторона позивача жодного разу не надала довіреність, яка посвідчує повноваження ОСОБА_3 щодо позивача.
Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи, в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заяви про ухвалення додаткового рішення, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, – колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного додаткового рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України та задовольняючи заяву частково, – виходив з того, що рішенням суду від 12.02.2024 року задоволено позов  ОСОБА_1 та вирішено визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. від 07.09.2021 року, зареєстрований в реєстрі за номером №5941 таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь  ОСОБА_1   1073 грн. 60 коп. судового збору. Представник позивача, до завершення судових дебатів зробив заяву про стягнення з відповідача судових витрат та у строк передбачений законом, подав документи щодо витрат на правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000 грн. представником позивача надано Договір про надання правничої допомоги № 23-11/23 від 23.11.2023, Додаткову угоду №1 до Договору про надання правничої допомоги № 23-11/23 від 23.11.2023, Акт №1 від 14.02.2024 року, з якого вбачається перелік виконаних адвокатом робіт, а також квитанцію від 14.02.2024 року про часткову оплату послуг в розмірі 6 000 грн. Суд виходив з того, що враховуючи категорію справи, яка розглядалась за правилами спрощеного провадження, у зв`язку із її нескладністю, кількість судових засідань, а саме два судові засідання, обсяг виконаної роботи, зазначеної у Акті, а також з огляду на принципи пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, зважаючи на заперечення відповідача зазначені у відзиві, суд приходить до висновку, що в користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн., який буде достатнім і справедливим, а також пропорційним наданій правничій допомозі.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи, обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, – не відповідають.
15.02.2024 року представник  ОСОБА_1 –  ОСОБА_2 звернувся всуд із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Онишкевич Роман Іванович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якій просив: 
-стягнути з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 60 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Заяву обґрунтовував тим, що в провадженні Сихівського районного суду м. Львова перебувала цивільна справа №464/2/24 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Рішенням суду від 12.02.2024 року у цій справі позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено – визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5941, виданий 07.09.2021 року приватним нотаріусом Київського МНО Сазоновою О.М. про звернення стягнення з громадянина ОСОБА_1 , який є боржником за Договором №ID161 від 08.07.2008 року, укладеним з ПАТ «Банк Кіпру», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі Договору факторингу від 08.12.2014 року, заборгованість у сумі 665 655,06 дол. США. При винесенні рішення судом від 12.02.2024 року не було вирішено питання про розподіл судових витрат понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги. У судовому засіданні 12.02.2024 року представником позивача було зроблено заяву про покладення на відповідача судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у суді та зазначено про те, що детальний розрахунок витрат буде надано додатково. Зазначає, що у позовній заяві було заявлено попередній розрахунок витрат на оплату професійної правничої допомоги, згідно якого витрати, які очікує понести позивач у зв`язку із розглядом даної справи буде становити 60 000 грн. Перелік правової допомоги та її вартість визначені предметом Договору про надання правничої допомоги №23-11/23 від 23.11.2023 року та Додатковою угодою №1 від 23.11.2023 року про умови надання правничої допомоги щодо захисту інтересів клієнта та процесуальне представництво. Відповідно до п.1 Додаткової угоди №1 від 23.11.2023 року сторони погодили, що розмір гонорару за надання професійної правничої допомоги за Договором №23-11/23 буде становити 60 000 грн. Розмір гонорару, що визначений п.1 цієї Додаткової угоди є фіксованою та узгодженою ціною Договору про надання правничої допомоги №23-11/23 від 23.11.2023 року, та підлягає сплаті клієнтом на рахунок Бюро за виконання зобов`язань (надання послуг) визначених вказаним Договором (п.2 Додаткової угоди №1 від 23.11.2023 року). Надання послуг за Договором про надання правничої допомоги №23-11/24 від 23.11.2023 року підтверджується Актом приймання-передачі наданої правничої допомоги від 14.02.2024 року. Відповідно до вказаного Акту та виставленого Адвокатським Бюро «Миколи Підбірного» рахунку №1 від 14.02.2024 року, загальна вартість наданої правничої допомоги, яка підлягає сплаті за Договором про надання правничої допомоги № 23-11/23 від 23.11.2023 року становить 60 000 грн. Станом на дату подання заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, надана правнича допомога оплачена позивачем у сумі 6 000 грн. (платіжна інструкція №0.0.3470762295.1 від 14.02.2024 року), однак решта буде сплачена пізніше у відповідності до умов вказаного вище Договору про надання правничої допомоги, підписаного сторонами Акту виконаних робіт та рахунку на оплату. 
Як вбачається із матеріалів справи, – рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 12.02.2024 року позов ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Онишкевич Роман Іванович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню – задоволено.
Визнано виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною від 07.09.2021 року, зареєстрований в реєстрі за номером №5941 – таким, що не підлягає виконанню.
15.02.2024 року представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Підбірний Микола Ярославович звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просив: стягнути з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 60 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша-друга статті 133 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)
3) Розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства – відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.  
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу заявником суду надано: договір про надання правничої допомоги № 23-11/23 від 23.11.2023 року, додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги № 23-11/23 від 23.11.2023 року, акт №1 від 14.02.2024 року, з якого вбачається перелік виконаних адвокатом робіт, а також квитанцію від 14.02.2024 року про часткову оплату послуг в розмірі 6000 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, договір про надання правничої допомоги № 23-11/23 від 23.11.2023 року, додаткова угода №1 до договору про надання правничої допомоги № 23-11/23 від 23.11.2023 року, акт №1 від 14.02.2024 року, як підстава виникнення правовідносин між адвокатом та клієнтом, який укладений між Адвокатським Бюро «Миколи Підбірного» та ОСОБА_4 в особі його представника – ОСОБА_3 , що діє на підставі довіреності. Вказаний договір, додаткова угода до договору, акт підписані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.93-94).
Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами (стаття 244 ЦК України).
У відповідності до ч.1 ст. 245 ЦК України, форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.
Водночас матеріали даної справи не містять довіреності на підтвердження повноважень Рашковецької М.Я. діяти в інтересах ОСОБА_1 .
Таким чином, договір про надання правничої допомоги № 23-11/23 від 23.11.2023 року, додаткову угоду до договору та акт колегія суддів не бере до уваги, оскільки за вказаних обставин неможливо встановити належність укладення договору, додаткової угоди та складення відповідного акту між ОСОБА_1 та Адвокатським Бюро «Миколи Підбірного».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду у справі №922/2604/20, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження доводів заяви, тому додаткове рішення Сихівського районного суду м. Львова від 06 березня 2024 року слід скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення, яким у стягненні витрат на правничу допомогу слід відмовити.
Вказаним доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими та саму скаргу слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою «Кредитні ініціативи» – задовольнити.
Додаткове рішення Сихівського районного суду м. Львова від 06 березня 2024 року – скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Онишкевич Роман Іванович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2024 року.

Судді:                                                                                              Я.А. Левик

 
                                                                Н.П. Крайник 

                                                                М.М. Шандра