ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1434/24	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №707/1433/24 Категорія:  	Смоляр А.О. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       01 жовтня 2024 року м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи: 
позивач – Акціонерне товариство «Акцент-Банк»;
відповідач – ОСОБА_1 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу – Акціонерне товариство «Акцент-Банк»;

розглянувши у порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 липня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року АТ «Акцент-Банк» (далі за текстом – Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначено, що 26.03.2021 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку.
На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як способу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44.4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.
АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору.
Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 27.04.2024 року має заборгованість в розмірі 78313,66 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 41882,32 грн.; 36431,34 грн. заборгованість за відсотками.
В зв`язку з вищевикладеним позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Банка заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.03.2021 року в розмірі 78313,66 грн. станом на 27.04.2024 року, а також судові витрати у виді судового збору в сумі 3028 грн.
Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 липня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.03.2021 року в розмірі 38840,84 грн.
В решті позову відмовлено.
Вирішив питання про судові витрати.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав обов`язків за кредитним договором, а тому з нього на користь АТ «Акцент-Банк» підлягає стягненню неповернутий кредит у розмірі 38840,84 грн, оскільки умовами договору не встановлено розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами, то в цій частині позов є необґрунтованим.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник АТ «Акцент-Банк» – адвокат Омельченко Є.В. подав апеляційну скаргу та просив скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.07.2024 року в частині відмовлених позовних вимог та постановити нове, яким позовні вимогу задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 звернувся до позивача з заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, тобто відповідач приєднався до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені у стандартній формі. Сторони визначили, що вказана заява, Умови та Правила надання банківських послуг і тарифи банку становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг.
Крім того, ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна карта», в якому визначені всі умови кредитування, в тому числі щодо розміру, підстав і порядку нарахування процентів. При цьому, ОСОБА_1 своїм електронним підписом підтвердив, що він ознайомився та погоджується із запропонованими позивачем умовами кредитування.
На виконання зобов`язання за кредитним договором банк надав відповідачу кредит, однак, останній не виконав обов`язку з повернення кредитних коштів і сплати процентів. 
Суд першої інстанції не застосував правильно норми чинного законодавства та правові позиції Верховного Суду, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість вимог про стягнення кредиту та процентів.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З матеріалів справи вбачається, що 26.03.2021 року ОСОБА_1 підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк». Анкета-Заява містить лише персональні дані позичальника та його контактну інформацію. У Анкеті-Заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця Заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг.
З паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» вбачається, що він містить інформацію й, зокрема про основні умови кредитування з урахуванням потреб споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту за картками «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена». Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», строк дії якого зазначено до 01.07.2021, має вигляд таблиці, яка містить три різновиди карток («Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена») та відповідно відсотки, штрафи, тощо відносно кожної із карток. Паспорт не містить даних щодо обрання конкретної відсоткової ставки відповідачем.
Згідно довідки за картками, ОСОБА_1 було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано наступні картки: № НОМЕР_2 , строком дії до березня місяця 2028 року.
Відповідно до довідки за лімітами ОСОБА_1 було встановлено наступні кредитні ліміти: 26.03.021 року - кредитний ліміт 13000 грн, з 26.03.2021 року - кредитний ліміт 13000 грн, з 17.01.2022 року - кредитний ліміт 43000 грн, з 29.08.2023 року - кредитний ліміт 41882,32 грн, з 29.03.2024 року - кредитний ліміт 41900 грн.
Згідно з наданим Банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на станом на 27.04.2024 року внаслідок невиконання ним взятих на себе зобов`язань, сума його заборгованості перед позивачем становить 78313,66 грн, що складається з: 41882,32 грн заборгованість за кредитом; 36431,34 грн заборгованість по відсоткам; 0,00 грн. штрафи.
До позовної заяви Банк також додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», Витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Зелена», які не містять підпису відповідача.
Також до позову додано виписку по рахунку ОСОБА_1 , згідно якої за період з 26.03.2021 по 27.04.2024 сума витрат складає 108639,82 грн, сума зарахувань 31637 грн, сума комісій 2675,84 грн, сума кешбеку 00,00 грн.
Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень частини першої статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Як передбачено частиною першою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Зібрані докази вказують на те, що між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг, у рамках якого банк надав відповідачу кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку.
Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 26 березня 2021 року (а.с. 8) підписана ОСОБА_1 , що свідчить про укладення сторонами договору у письмовій формі. Ця анкета-заява не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, а також розміру, підстав та порядку нарахування процентів.
Надані позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» (а.с. 17-23), Тарифи по картці «Зелена» (а.с. 24-25) визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, строк кредитування, порядок повернення кредиту, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін.
Разом з тим, вказані документи не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.
Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а.с. 9) підписаний працівником АТ «Акцент-Банк» ОСОБА_2 . У свою чергу, відсутні достовірні та об`єктивні докази про те, що цей паспорт був підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису, тобто в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, підтвердженої дзвінком із належного їй номеру телефону.
Водночас вказаний паспорт споживчого кредиту не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20).
Отже, за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг, відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, порядок і строки його повернення, розмір і порядок нарахування процентів, надані банком документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору.
У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила частини першої статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.
Твердження АТ «Акцент-Банк» про неправомірність застосування судом першої інстанції вказаного правового висновку Верховного Суду є безпідставними.
Довідка за картами (а.с. 15) і довідка за лімітами (а.с. 14) також не містять об`єктивних і достатніх даних щодо всіх істотних умов укладеного сторонами договору.
Таким чином, АТ «Акцент-Банк» не довело укладення з ОСОБА_1 договору про надання банківських послуг на умовах, які зазначені у позові.
Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то наданий АТ «Акцент-Банк» розрахунок заборгованості за договором (а.с. 6-7) достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання. 
Суд першої інстанції дослідив усі зібрані докази та дійшов висновку про часткове невиконання ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором. Також суд обґрунтовано керувався тим, що право позивача на проценти не доведено.
Проте, колегія суддів не повністю погоджується з розрахунком заборгованості по кредиту та стягнення з відповідача ОСОБА_1 в розмірі 38840,84 грн.
Апеляційний суд дослідивши виписку по картці (а.с. 10-13) встановив, що ОСОБА_1 за період з 01.04.2021 року по 27.03.2024 року використав кредитні кошти в розмірі 73469,32 грн., а повернув 31637,00 грн. кредитних коштів, а тому сума неповернутого кредиту складає 41832,32 грн.
Таким чином, оскільки судом першої інстанції були неповно з`ясовані обставини справи, якими сторони обґрунтовували свої вимоги, що призвело до помилкового висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 38840,84 грн., то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду в частині розміру стягнутої заборгованості за кредитним договором підлягає зміні.
Щодо посилання АТ «Акцент-Банк» в апеляційній скарзі на правові висновки, висловлена Верховним Судом у постанові від 02 грудня 2020 року (справа №284/157/20-ц), щодо форми кредитного договору, є безпідставними, оскільки в цій справах та в справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, встановлені різні обставини.
Так, за обставинами названих справ, у яких Верховний Суд висловив правову позицію, факт підписання позичальником електронного договору був доведений, у той час як у справі, що переглядається судом апеляційної інстанції, ця обставина не підтверджується належними та допустимими доказами.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга АТ «Акцент-Банк» підлягає до часткового задоволення, заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси до зміни, збільшивши розмір заборгованості за кредитним договором № б/н від 26.03.2021 року, яка підлягала стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» з 38840,84 грн. до 41832,32 грн. 
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційна скарга АТ «Акцент-Банк» задоволена частково, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 1617,45 грн. за подачу позовної заяви та 2426,8 грн. за подачу апеляційної скарги, а всього 4043,63 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - задовольнити частково. 
Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 липня 2024 року змінити збільшивши суму заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» з 38840,84 грн. до 41832,32 грн. та в частині судових витрат, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» з 1501,58 грн. до 1617,45 грн. та збільшивши суму судового збору за подання позову з 1501,58 грн. до 1617,45 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судові витрати в розмірі 2426 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді