УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
03 жовтня 2024 року
м. Київ
 
справа № 572/3347/23
провадження № 51-4513 ск 24
 
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої                       ОСОБА_1 ,
суддів                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
вивчила касаційну скаргу засудженого  ОСОБА_4  на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2023 року та ухвалу Рівненського апеляційного судувід 29 липня 2024 року щодо нього, і
 
встановила:
у касаційній скарзі порушується питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Колегія суддів перевірила касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України та встановила, що її подано із порушенням п. 4 ч. 2 та ч. 5 вказаної статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для їх скасування, які, на її думку, були допущені судами під час ухвалення судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Однак, наведених вимог кримінального процесуального закону засуджений не дотримався.
У касаційній скарзі засуджений фактично просить надати доказам іншу оцінку, ніж ту, яку їм надали суди першої та апеляційної інстанцій, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі ст. 438 КПК України не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Окрім того ОСОБА_4 , убачаючи можливість закриття кримінального провадження  з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, не звернув уваги на те, що касаційний суд не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу і має право скасувати обвинувальний вирок із закриттям кримінального провадження за умови, що обставини в ньому досліджені всебічно, повно й об`єктивно.
Скаржник у касаційній скарзі має вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень і які, на його думку, допущені судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні доводи і аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Згадуючи про невмотивованість ухвали апеляційного суду, засуджений не зазначає, які саме доводи його апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не перевірив та на які з них не надав відповіді у вищевказаному судовому рішенні.
Крім того, усупереч ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги не надано копії оскаржуваного судового рішення, а саме вироку суду першої інстанції, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Указані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Також суд уважає за необхідне згідно з приписом ст. 20 КПК України роз`яснити засудженому його право на кваліфіковану правову допомогу.
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У ч. 2 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України) засудженому гарантується право на правову допомогу. Для одержання правової допомоги засуджені можуть користуватися послугами адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 
02 червня 2011 року № 3460-VI (далі - Закон № 3460-VI) право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою ст.13 цього Закону (в тому числі захист і складання документів процесуального характеру).
Захист, складання документів процесуального характеру та здійснення представництва інтересів особи, засудженої до покарання у вигляді позбавлення волі, за зверненням такої особи або за ухвалою суду забезпечують Регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги (підпункт 2 пункту 8 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 2 липня 2012 року № 967/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24 травня 2016 року № 1487/5).
Таким чином, для засуджених до покарання у виді позбавлення волі на час підготовки ними заяв про перегляд судових рішень, які набрали законної сили і за якими таким особам було призначене відповідне покарання, законом встановлено гарантії їх права на правову допомогу.
Тому для одержання правової допомоги під час складання документів процесуального характеру засуджений, який відбуває покарання у виді позбавлення волі, за змістом статей 110 і 113 КВК вправі через адміністрацію виправної колонії звернутися до відповідного Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим законом, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків - п`ятнадцять днів з дня отримання цієї ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Ураховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів
Керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

 
постановила:
касаційну скаргу засудженого  ОСОБА_4 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2023 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 29 липня 2024 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга, залишена без руху, повертається, якщо особа не усунула її недоліків в установлений судом строк.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                        ОСОБА_3