справа № 759/25267/23
провадження № 22-ц/824/12501/2024
головуючий у суді І інстанції Петренко Н.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
     22 жовтня 2024 року                                                                         м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Писаної Т.О.
суддів - Приходька К.П., Журби С.О.
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 березня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:
 
У грудні 2023 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся  до суду з позовом до   ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № Z75.00604.004040217 в сумі 67 679,08 грн та судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. 
Позовна заява мотивована тим, що 23 червня 2018 року ОСОБА_1 уклав кредитний договір № Z75.00604.004040217 з АТ «Ідея Банк».
7 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №07072023.
Відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором № Z75.00604.004040217 від 23 червня 2018 року, внаслідок чого перед позивачем у нього існує заборгованість в сумі 67 679,08 грн, з яких: 25 583,38 грн - заборгованість по тілу кредиту; 42 095,70 грн - заборгованість по процентам.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 25 березня 2024 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до        ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №Z75.00604.004040217 від 23 червня 2018 року у розмірі 67 679,08 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 2 684 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за вищевказаними кредитними договорами, а тому заявлена сума боргу підлягає стягненню.
Не погоджуючись із указаним рішенням представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду із апеляційною скаргою.
В апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач вказує на те, що судом належним чином не повідомлено відповідача про розгляд справи та не направлено судове рішення на адресу відповідача.
Також вказує, що судом першої інстанції ухвалене звичайне судове рішення, хоча суд першої інстанції повинен був ухвалити заочне рішення у даній справі.
У відзиві  на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на те, що зі змісту апеляційної скарги, вбачається, що жодних заперечень щодо предмету позовних вимог позивача, апелянтом не висловлено. Доводи апелянта щодо нібито порушенні судом першої інстанції норми законодавства зводяться виключно до цитування статей та власних припущень без жодної аргументації та відсутності доказової бази.
У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У апеляційній скарзі відповідач вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції не було належним чином повідомлено відповідача про розгляд справи.
Так, перевіряючи доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права встановлено наступне.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Так, матеріалами справи встановлено, що у грудні 2023 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся  до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 9 січня 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного провадження, надано відповідачу строк 10 днів з моменту отримання ухвали для надання своїх заперечень (а.с. 40).
11 січня 2024 року Святошинським районним судом міста Києва направлено на поштову адресу відповідача копію ухвали та позовної заяви (а.с. 42).
Відповідно до рекомендованого повідомлення, яке надійшло на адресу суду 9 лютого 2024 року, поштова кореспонденція повернулась на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.43).
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі №591/3717/21 повернення поштового відправлення з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи та не свідчить про відмову сторони від одержання повістки.
За таких обставин порушення судом першої інстанції норм процесуального права є підставою для скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України.
В той же час, колегія суддів не може погодитись із доводами апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно ухвалено звичайне судове рішення, а не заочне.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, заочний розгляд справи є правом суду, а не обов`язком, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Перевіривши наявність підстав для задоволення позовних вимог в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що відповідно до укладеного кредитного договору №Z75.00604.004040217, між відповідачем та АТ «Ідея Банк» від 23 червня 2018 року відповідач отримав кредит у сумі 30 000 грн строком на 48 місяців.
Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору, банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 30 000 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно умов цього договору.
Згідно п.п.1.2. п.1 Кредитного договору, банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 48 місяців. Датою видачі кредиту, є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника.
Також, п.п. 1.3. п. 1 Кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 0,49 %.
Згідно з п.п. 1.4. п.1 Кредитного договору станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням правління банку, становить 9,5%, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 9,99%.
Відповідно до п.п. 1.8. п. 1 Кредитного договору, позичальник стверджує, що розуміє суть і принципи визначення процентної ставки, усвідомлює ризики, які випливають із змінної частини ставки протягом всього строку кредитування, і погоджується на ці ризики.
Відповідно до п.п. 2.1. п.2 Кредитного договору, позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 48 щомісячних внесках включно до 23 дня/числа кожного місяця, згідно графіку щомісячних платежів.
7 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №07072023.
Згідно п.2.1. Договору факторингу, Фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.
Згідно п. 2.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до Реєстру боржників № 3 до Договору факторингу ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №Z75.00604.004040217 від 23 червня 2018 року в сумі 67 679,08 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору № Z75.00604.004040217 станом на 30 листопада 2023 року загальна заборгованість становить 67 679,08 грн, з яких: 25 583,38 грн, сума заборгованості за основною сумою боргу; 42 095,70 грн - суми заборгованості за відсотками.
Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що відповідач повернув кредит та нараховані відсотки у строк, передбачений договором.
Матеріали справи містять розрахунок заборгованості за кредитним договором №Z75.00604.004040217 від 23 червня 2018 року, складений позивачем, згідно з яким за період з 7 липня 2023 року по 30 листопада 2023 року сума боргу складає в розмірі 25 583,38 грн, нараховані відсотки за користування кредитом в розмірі 42 095,70 грн (а.с.20).  
Крім того, матеріали справи містять копії: ордер-розпорядження про видачу кредиту, свідоцтва про державну реєстрацію позивача як юридичної особи, свідоцтва про реєстрацію позивача як фінансової установи, розпорядження про видачу ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (а.с.25-32).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За приписом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з доводами позову про те, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредит за кредитним договором №Z75.00604.004040217 від 23 червня 2018 року, проте не виконував взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, кошти не повернув.
Також, колегія суддів погоджується із нарахованими позивачем відсотками за кредитними договорами, оскільки такі відсотки підтверджуються розрахунками заборгованості по договору №Z75.00604.004040217 від 23 червня 2018 року, які були надані стороною позивача в суді першої інстанції. Вказані розрахунки відповідачем не спростовані.
Крім того, апеляційна скарга сторони відповідача взагалі не містить доводів щодо предмету позовних вимог, а містить лише посилання на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яким апеляційний суд надав оцінку.
Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи та надав належну оцінку всім доказам, рішення суду ухвалено з дотримання норм матеріального права.
Разом з тим, оскільки судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, а саме не повідомлено належним чином відповідача про розгляд справи, про що заявлено у апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄРДПОУ 35625014) заборгованість за кредитним договором № Z75.00604.004040217 від 23 червня 2018 року у розмірі 67 679,08 грн (шістдесят сім тисяч шістсот сімдесят дев`ять гривень, 8 копійок)
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄРДПОУ 35625014) судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).
Постанова  набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                 Т.О. Писана
 
Судді                                                                             К.П. Приходько
 
                                                                                       С.О. Журба