ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 жовтня 2024 року           справа №200/2283/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року  у справі № 200/2283/24 (головуючий І інстанції Тарасенко І.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                                  В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач), в якому просила: 
-  визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Луганській області від 12.01.2024 року № 057350007694 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.п. 1 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; 
- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду в Луганській області повторно розглянути заяву від 5 січня 2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.п. 1 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року  позов задоволено:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду в Луганській області від 12.01.2024 року № 057350007694 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 відповідно до п.п. 1 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 5 січня 2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.п. 1 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову. 
Щодо визнання протиправним незарахування відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком № 1 період її роботи з 13.08.1997 року по 01.02.2004 року, апелянт зазначив, що за записами трудової книжки заявниця працювала у ДВАТ «Шахта Алмазна» з 13.08.1997 по 01.02.2004 в якості дільничного маркшейдера, зайнятого на підземних роботах.
Відповідно до переліку виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 робота на посаді дільничого маркшейдера дає право на призначення пенсії за Списком № 1 тільки у разі зайнятості на підземних роботах 50% робочого часу на рік. 
Для підтвердження пільгового стажу ОСОБА_1 надала довідку № 153 (без дати) про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та довідку без дати та номеру про фактично відпрацьований час під землею. 
Заявниця працювала на посаді, яка передбачає зайнятість на підземних роботах 50% робочого часу на рік, зазначений період не може бути враховано до пільгового стажу за Списком № 1 з наступних причин: 
- в пільговій довідці № 153 підприємством не визначено тривалість пільгового стажу, що підлягає до зарахування до пільгового стажу за Списком № 1; 
- до заяви від 05.01.2024 не долучено накази про проведення атестації робочих місць за умовами праці, що передбачено пунктом 5 Порядку № 22-1. 
Разом з цим, період роботи ОСОБА_1 у ДВАТ «Шахта Алмазна» з 01.01.1999 по 31.12.1999 зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 за даними таблиці «Відомості по спецстажу» Реєстру застрахованих осіб.
Крім того, суд перебрав на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції органів Пенсійного фонду України, в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 5 січня 2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.п. 1 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволені.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Позивач 5 січня 2024 року через веб портал Пенсійного фонду України звернулась із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
За принципом екстериторіальності вказану заяву визначено розглядати ГУПФУ в Луганській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 12 січня 2024 року № 057350007694 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком № 1 - 7 років 6 місяців. 
За наданими документами пільговий стаж ОСОБА_1 за підрахунком Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області склав: страховий - 33 роки 11 місяців 3 дні, у тому числі відпрацьований страховий стаж 29 років 11 місяців 3 дні, у тому числі за Списком № 1 - 4 роки 5 місяців, за Списком № 2 - 7 місяців 1 день.
За розглядом документів до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховані періоди роботи: 
- з 01.09.2004 року по 27.10.2004 року у ВП «Добропіллявугілля» ДП «Донецька вугільна коксівна компанія» у зв`язку з відсутністю в Реєстрі сум нарахованої заробітної плати та інформації про сплату страхових внесків; 
- період догляду за дитиною з 28.10.2004 року по 31.12.2004 року у зв`язку з відсутністю довідки органів соціального захисту населення про отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3 річного віку; 
- період роботи з 01.10.2023 року по 31.12.2023 року у ТОВ «Шахта «Білозерська» у зв`язку з відсутністю в Реєстрі сум нарахованої заробітної плати та інформації про сплату страхових внесків.
До пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано: 
- згідно архівної довідки ДТЕК «Добропіллявугілля» № 153 період роботи з 13.08.1997 року по 01.02.2004 року у якості дільничного маркшейдера у зв`язку з недолученням документів про проведення атестації робочих місць за умовами праці. Водночас пільговий стаж за Списком № 1 зараховано за даними Реєстрі з 01.01.1999 року по 31.12.1999 року;
- згідно довідки ТОВ ДТЕК «Добропіллявугілля» від 21.09.2023 року № 1/2224;
- з 02.07.2012 року по 31.07.2012 року у якості макршейдера дільничного у зв`язку з відсутністю підземних спусків на шахті «Новодонецька» згідно довідки від 21.09.2023 року № 1/2225; 
- з 01.01.2016 року по 03.08.2016 року у якості маркшейдера дільничного, оскільки зайнятість на підземних роботах менше половини робочого часу на рік (зараховано як роботу за Списком № 2);
- з 04.08.2016 року по 05.04.2017 року у якості маркшейдера дільничного у зв`язку з припиненням дії Постанови КМУ № 36 (а.с. 113-114).
Спірні правовідносини регулюються Законом України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) та Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV).
Згідно п.п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку - 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі - Порядок № 383).
За п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Згідно п. 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
За ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
КМУ постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Згідно записів в трудовій книжці позивач:
- з 13.08.1997 року по 01.02.2004 року працювала дільничним маркшейдера з підземними роботами (записи №№ 8,9);
- з 03.02.2004 року прийнята провідним інженером – маркшейдера технічної дирекції ВП «Шахта» Алмазна» ДП «Добропіллявугілля» (запис № 10);
- з 01.01.2005 року ДП «Добропіллявугілля» реорганізовано шляхом приєднання до ДП «Донецька вугільна коксівна компанія» (запис № 11);
- з 02.07.2012 року по 06.04.2017 року працювала маркшейдером дільничим на «Шахтоуправлінням «Білозерське» ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» (записи №№ 26, 27);
- з 09.06.2021 року прийнято на посаду провідного інженера з гірничих робіт на шахті «Білозерська» (запис № 31);
- запис про звільнення відсутній (а.с. 17, 18, 24, 25).
Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу, тобто необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки та визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, довідках тощо.
Також Пенсійний фонд наділений правом вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Верховний суд України в постанові від 06.03.2018 року по справі № 754/14898/15-а висловив правову позицію, з якої випливає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Щодо незарахування періоду роботи з 13.08.1997 року по 01.02.2004 року до пільгового стажу за Списком № 1, суд враховує наступне.
Згідно п. 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , довідки № 153 до якої додані копії наказів про проведення атестації робочих місць № 818 від 12.12.1994 року та № 86 від 10.02.2000 року вбачається, що професія за якою працювала ОСОБА_1 – дільничний маркшейдер, зайнятий на підземних роботах 50 % та більше була відповідно до результатів атестації віднесена до Списку № 1, згідно постанови КМУ № 162 від 11.04.1994 року яка діяла на той час (а.с. 26-30).
Так до Переліку професій і посад за списком 1 відповідно до додатку до наказу № 818 від 12.12.1994 року та № 86 від 10.02.2000 року визначеного за результатами атестації робочих місць включено дільничного маркшейдера (позиція № 45).
Пільговий стаж роботи в зазначеному періоді підтверджується: оформленими належним чином записами про займану посаду і період роботи в трудовій книжці; архівною довідкою № 153, яка підтверджує пільговий стаж; - копіями наказів про проведення атестації робочих місць тобто належними, допустимими та достатніми доказами, які були надані до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.
Таким чином, пенсійним фондом протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача за Списком № 1 не зараховано період її роботи з 13.08.1997 року по 01.02.2004 року.
Щодо незарахування періодів роботи ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 з 02.07.20212 року по 31.07.2012 року, з 01.01.2016 року по 03.08.2016 року та з 04.08.2016 року по 05.04.2017, позивач не оскаржує в позовній заяві дії Пенсійного фонду щодо незарахування зазначених періодів її роботи до пільгового стажу за Списком № 1.
Позивачем також не оскаржується й незарахування до її страхового стажу періодів роботи з 01.09.2004 року по 27.10.2004 року, з 28.10.2004 року по 31.12.2004 року та з 01.10.2023 року по 31.12.2023 року.
В постанові від 18 лютого 2020 року у справі № 1840/3344/18 Верховний Суд зазначив, що «пенсія за віком» - це свого роду «державний депозит» (примусовий та індивідуальний) кожної особи, який залежить від праці такої особи, та підлягає безумовному поверненню з боку держави у встановленому розмірі протягом всього життя пенсіонера після досягнення певного віку.
Застосовуючи дану правову позицію до спірних правовідносин, необхідно виходити з того, що відповідач після отримання заяви і доданих до неї документів повинен прийняти рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів на предмет наявності права на соціальне забезпечення і не зводити розгляд заяви до перевірки її відповідності формальним ознакам.
У разі необхідності повинен скористатися правами наданими йому на перевірку трудового (страхового стажу) тощо, а не відмовляти з формальних причин.
Враховуючи те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області протиправно не зараховано до пільгового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 13.08.1997 року по 01.02.2004 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправними та скасування рішення від 12.01.2024 року № 057350007694 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу.
За ч. 2  ст. 6  КАС України суд застосовує принцип верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
В рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі Hasan and Chaush v. Bulgaria № 30985/96).
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Згідно ч. 4  ст. 245 КАС України  у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Суд враховує, що у разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.
Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.
Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Отже, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
За правовою позицією Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13.02.2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07.03.2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20.03.2018 року у справі № 461/2579/17, від 20.03.2018 року у справі № 820/4554/17, від 03.04.2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12.04.2018 у справі № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про:
- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 5 січня 2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV.
Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                  П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року  у справі № 200/2283/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 9 жовтня 2024 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко

            Судді:                                                                           Т.Г. Гаврищук

                                                                                                  Е.Г. Казначеєв