Номер провадження: 33/813/1658/24
Номер справи місцевого суду: 947/428/24 
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В. 
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І, при секретарі судового засідання - Гасанової Л.Я. кизи, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одесивід 18.03.2024 року, відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП
установив
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції
Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП України та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Судом 1-ої інстанції встановлені наступні обставини: 01.12.2023 року о 00:05 годин на вул. Фонтанська дорога, 144 в м. Одесі, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Toyota RAV4 державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України» з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 «Правил дорожнього руху України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що не погоджується з постановою суду першої інстанції з таких підстав:
- співробітниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його прав відповідно до Конституції України;
- задовольнивши клопотання сторони захисту про відкладення судового засідання, в призначену дату та час, суд не здійснив судовий розгляд за участю ОСОБА_1 та його захисника, а відтак вважає судове рішення постановленим всупереч нормам КУпАП.
Посилаючись на наведені доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Крім того, апеляційна скарга ОСОБА_1 містить в собі клопотання на поновлення строку на апеляційне оскарження, яке апелянт обґрунтовує тим, що участі в судовому засіданні не приймав, і лише дізнався про прийняте рішення суду 20.05.2024 року.
Просить поновити йому строк на оскарження постанови суду першої інстанції.
Розгляд справи проведено без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи до судового засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.
Розгляд справи за відсутністю учасників процесу узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Апеляційний суд вважає, що на стадії розгляду апеляційної скарги на оскарження постанови суду першої інстанції, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що учасник справи, будучи повідомленим про дату та час розгляду в апеляційному суді, не з`явився, суд оцінює таку його поведінку, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Що стосується доводів про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлено таке.
Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.
Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції, копію повного тексту постанови була отримана ОСОБА_1 лише 20.05.2024 року.
Апеляційна скарга на постанову судді першої інстанції до Київського районного суду м. Одеси, була подана 29.05.2024 року, що підтверджується штрих-кодом поштового відправлення (а.с. 68).
З урахуванням встановлених обставин, суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що останньому була вручена або надіслана судом першої інстанції копія оскарженої постанови в передбачений законом строк, а тому матеріали справи, доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження не спростовують.
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність оскарженої постанови, судом встановлено таке.
Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, повністю доведена та підтверджується наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №647703 від 01.12.2023 (а.с. 1), відповідно до якого 01.12.2023 о 00:05 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota RAV4» державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «МЦПЗ» ООР від 01.12.2023 о 00:05 год. (а.с. 5), відповідно до якого в результаті огляду ОСОБА_1 проведеного уповноваженою особою патрульної служби МВС, виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звуженні зіниці очей, що не реагують на світло, надмірна блідість обличчя, тремтіння пальців рук; від проходження огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився;
- відеозаписом з нагрудних камер співробітника патрульної поліції (а.с. 6), з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку.
Зазначені вище докази в своїй сукупності, на переконання апеляційного суду, підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Що стосується тверджень ОСОБА_1 про розгляд судом 1-ої інстанції матеріалів адміністративного правопорушення за його відсутності, апеляційний суд зауважує на наступному.
Так, вимогами ч. 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Так, відповідно до матеріалів справи, у перше, призначене судом 1-ої інстанції, судове засідання, ОСОБА_1 не з`явився, його захисник – адвокат Берест О.М. подав заяву про відкладення розгляду справи (а.с. 12).
В подальшому, в судове засідання суду 1-ої інстанції, призначене на 18.03.2024, ОСОБА_1 повторно не з`явився, незважаючи на належне сповіщення останнього про дату, час та місце судового розгляду (а.с. 24), жодних клопотань до суду не надавав та причин неявки суду не повідомляв.
Водночас, відповідно до положень ст. 268 КУпАП, участь ОСОБА_1 при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є необов`язковою, при цьому, його не участь у судовому розгляді не вплинула на правильність прийнятого судового рішення.
Окрім того, зважаючи на розгляд судом 1-ої інстанції справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та ефективний захист було поновлено судом апеляційної інстанції, шляхом прийняття до розгляду його апеляційної скарги на постанову суду 1-ої інстанції та надання ґрунтовної оцінки всім доводам такої скарги.
Крім того, в подальшому, не погоджуючись із постановою суду, стверджуючи про її незаконність, після звернення із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 до апеляційного суду також не з`явився
В контексті надання оцінки посиланням ОСОБА_1 що співробітниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його прав відповідно до Конституції України, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки своїм підписом в протоколі останній підтвердив, зокрема й те, що йому були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, та спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери співробітника поліції.
Апеляційний суд вважає, що об`єктивних даних зафіксованих на відео достатньо для підтвердження факту вказаних в протоколі обставин, та не вбачає підстав для визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом. За наведених обставин, даний доказ, з огляду на приписи ст.251 КУпАП, є належним та допустимим.
Апеляційний суд звертає увагу, що диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд наголошує, що відмова особи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння сама по собі містить склад адміністративного правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність. При цьому, незгода водія з діями працівників поліції щодо вказаних обставин не має жодного значення, оскільки такі дії є особистим волевиявленням особи, що не бажає пройти огляд. Тому, враховуючи те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що останній відмовився, що беззаперечно вказує на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.
Отже, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції щодо ОСОБА_1 , як законну, обґрунтовану та вмотивовану – залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд, 

постановив
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одесивід 18.03.2024 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Одесивід 18.03.2024 року, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                 Ю.І. Кравець