П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
02 жовтня 2024 року                                                                                              м. Київ

Справа № 761/45628/21
Провадження № 22-ц/824/3519/2024

Резолютивна частина постанови оголошена 02 жовтня 2024 року
            Повний текст постанови складено 03 жовтня 2024 року

Київський апеляційний  суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
                        судді-доповідача  Стрижеуса А.М., 
                        суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                        секретаря: Желепи В.В.
 
сторони:         позивач          ОСОБА_1 ,
відповідачі     Головний сервісний центр МВС, ОСОБА_2 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ на рішення Шевченківського районного суду м. Києва, ухваленого у складі судді Фролової І.В. 19 січня 2023 року, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Головного сервісного центру МВС, ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль «BMW-525D», 2005 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (VIN): НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 18.11.2014 на підставі довідки-рахунку серії НОМЕР_2 від 18.11.2014, виданої ТОВ «ПАРИТЕТ АВТО», ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3 автомобіль «BMW 525D», номер кузова НОМЕР_3 . В цей же день, на підставі заяви Позивача № 52675182 від 18.11.2014, службовими особами ВРЕВ-1 УДАІ в м. Києві проведено перереєстрацію автомобіля «BMW 525D», номер кузова НОМЕР_3 з ОСОБА_3 на Позивача, з видачею на автомобіль «BMW 525D», номер кузова НОМЕР_3 , номерних знаків НОМЕР_4 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 . З дати реєстрації та по теперішній час автомобіль «BMW 525D», державний № НОМЕР_4 (номер кузова НОМЕР_3 ) перебуває у власності та фактичному володінні Позивача і право власності на вказаний транспортний засіб Позивач нікому не передавав. 
Під час однієї із перевірок поліцейськими реєстраційних документів на автомобіль «BMW 525D», державний № НОМЕР_4 (номер кузова НОМЕР_3 ), Позивачу стало відомо, що в інформаційній базі НАІС МВС відсутні відомості про реєстрацію автомобіля «BMW 525D» з державним № НОМЕР_4 (VIN: НОМЕР_3 ) у зв`язку із його перереєстрацією ТСЦ МВС № 1245 (м. Нікополь) на нового власника з видачею номерних знаків НОМЕР_6 . 
Виходячи з цього. Позивач має всі підстави стверджувати, що перереєстрація належного Позивачу автомобіля «BMW 525D», VIN; НОМЕР_3 , 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 на іншу особу було здійснено відповідачем Головним сервісним центром МВС без згоди Позивача.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС, ОСОБА_2 про визнання права власності задоволено у повному обсязі.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль «BMW-525D», 2005 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (VIN): НОМЕР_1 .
Стягнено у рівних частинах з Головного сервісного центру МВС та ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 512 (одна тисяча п`ятсот дванадцять) гривень 00 копійок.
Не погоджуюдчись з рішенням суду, Головним сервісним центром МВС подано апеляційну скаргу, в якому відповідач просить рішення суду скасувати в частині позовних вимог до Головного сервісного центру МВС та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до Головного сервісного центру. Зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалено з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, оскільки незастосовано закон, який підлягав застосуванню, порушено норми процесуального права.
Правом подання відзиву на апеляційну скаргу, сторона позивача не скористалася.
В судовому засіданні представник Головного сервісного центру МВС Доля Ю.С. підтримала доводи апеляційної скарги.
ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Рішення Шевченківського районного м. Києва  від 19 січня 2023 року оскаржується в частині задоволення позовних вимог до Головного сервісного центру МВС про визнання права власності.
В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2023 року не оскаржується, а тому відповідно до правил частини першої статті 367 ЦПК України справа в цій частині не переглядається.
Судом встановлено, що 18 листопада 2014 року на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 509380 від 18.11.2014, виданої ТОВ «ПАРИТЕТ АВТО», ОСОБА_1 (далі - Позивач) придбав у ОСОБА_3 автомобіль «BMW 525D», номер кузова НОМЕР_3 (попередній державний № НОМЕР_7 ).
В цей же день, на підставі заяви Позивача № 52675182 від 18.11.2014, службовими особами ВРЕВ-1 УДАІ в м. Києві проведено перереєстрацію автомобіля «BMW 525D», номер кузова НОМЕР_3 з ОСОБА_3 на Позивача, з видачею на автомобіль «BMW 525D», номер кузова НОМЕР_3 , номерних знаків НОМЕР_4 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 .
З дати реєстрації та по теперішній час автомобіль «BMW 525D», державний № НОМЕР_4 (номер кузова НОМЕР_3 ) перебуває у власності та фактичному володінні Позивача і право власності на вказаний транспортний засіб Позивач нікому не передавав.
Під час однієї із перевірок поліцейськими реєстраційних документів на автомобіль «BMW 525D», державний № НОМЕР_4 (номер кузова НОМЕР_3 ), Позивачу стало відомо, що в інформаційній базі НАІС МВС відсутні відомості про реєстрацію автомобіля «BMW 525D» з державним № НОМЕР_4 (VIN: НОМЕР_3 ) у зв`язку із його перереєстрацією ТСЦ МВС № 1245 (м. Нікополь) на нового власника з видачею номерних знаків НОМЕР_6 .
Позивач звернувся до Головного сервісного центру МВС та Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС), за місцем проведення спірної перереєстрації автомобіля, з заявою про скасування перереєстрації належного йому автомобіля на іншу особу та поновлення реєстрації транспортного засобу за ним.
Звернення Позивача до Головного сервісного центру МВС було обумовлено тим, що пунктом з Розділу II Положення про Головний сервісний центр МВС, затвердженого Наказом МВС України 07.11.2015 № 1393 (у редакції наказу МВС України від 24.04.2020 № 354) (далі - Положення № 1393) визначено, що забезпечення державного обліку зареєстрованих транспортних засобів, видачі (обміну) посвідчень водія, ДОПНВ-свідоцтв про підготовку водіїв, свідоцтв про підготовку уповноважених з питань безпеки перевезень небезпечних вантажів, свідоцтв про допуск транспортних засобів до перевезення небезпечних вантажів та накопичення інформації з цих питань у Єдиному державному реєстрі МВС та Єдиному державному реєстрі транспортних засобів є основним завданням ГСЦ МВС.
У відповідь на звернення Позивача, Регіональним сервісним центром Головного сервісного центру в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) листами від 26.08.2021 № 31/4-Г-217 та 26.10.2021 № 31/4-Г-274 Позивачу було повідомлено, що згідно інформації Єдиного державного реєстру транспортних засобів автомобіль «BMW 525D», VIN: НОМЕР_8 , 2005 року випуску, зареєстровано за ОСОБА_1 18 листопада 2014 року працівниками ВРЕВ-1 ДАІ в м. Києві, на підставі довідки-рахунок ВІА № 509380 від 18.11.2014, із видачею свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5 та номерного знаку НОМЕР_4 .
18 листопада 2015 року працівниками ТСЦ МВС № 1245 проведено перереєстрацію транспортного засобу «BMW 525D», VIN; НОМЕР_8 , 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 за іншою фізичною особою на підставі довідки-рахунок ААЕ № 569484.
19 квітня 2017 року для проведення перевірки та прийняття рішення згідно чинного законодавства, інформацію щодо підозри у справжності висновку експертного дослідження №4/34/29, що знаходиться в матеріалах від 18.11.2015, перереєстрації транспортного засобу «BMW 525D», VIN: НОМЕР_3 , 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 за іншою фізичною особою на підставі довідки-рахунок ААЕ № 569484, скеровано до Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Одночасно з цим, посилаючись на приписи п. 40 Порядку № 1388, Головним сервісним центром МВС було відмовлено Позивачу у скасуванні проведеної 18.11.2015 перереєстрації транспортного засобу «BMW 525D», VIN; НОМЕР_8 , 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 з Позивача на іншу фізичну особу.
Зі змісту наданої Нікопольським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області копії постанови від 13.11.2018 про закриття кримінального провадження ЄРДР № 12017040340001586 від 20.04.2017 слідує, шо судовий експерт ОСОБА_4 - провідний спеціаліст ТСЦ № 1245, повідомив, що висновок №4/34/29 без відповідної дати він не видавав та підпис, який зображений на ньому, йому не належить.
Виходячи з цього. Позивач має всі підстави стверджувати, що висновок експертного дослідження №4/34/29, який був складений за наслідками дослідження експертом наданого для перереєстрації 18.11.2015 року транспортного засобу є підробленим, а перереєстрація належного Позивачу автомобіля «BMW 525D», VIN; НОМЕР_3 , 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 на іншу особу було здійснено Головним сервісним центром МВС без згоди Позивача.
Згідно інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, станом на момент розгляду справи, спірний автомобіль з 18 листопада 2015 року обліковується за ОСОБА_2 (Відповідачем 2), що підтверджується результатами аналітичного пошуку з ЄДР ТЗ від 10.05.2022.
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним 
і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судове рішення в оскаржуваній частині частині не відповідає.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий 
і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено у Конституції України.
Так, відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно частин шостої та сьомої статті 319 Цивільного кодексу України, держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованою законом від 17 липня 1997р. №475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначення прав, обов`язків і відповідальності суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання регулюються Законом України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. №3353-ХІІ (далі - Закон №3353-ХІІ).
Відповідно до положень статті 34 Закону №3353-ХП державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.
Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.
Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлена вищевказаним Порядком №1388, який є обов`язковим для виконання.
Відповідно до пункту 8 Порядку №1388, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.
При цьому, вимогами пункту 40 Порядку №1388 чітко встановлені умови, при наявності яких скасовується державна реєстрація ТЗ, а саме - рішення компетентних органів, викладені у вигляді;
- документів, що підтверджують установлення факту знищення, підробки або зміни ідентифікаційного номера транспортного засобу, номера двигуна або заміни без відповідного дозволу номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу;
- відомостей про транспортний засіб, що перебуває під дією обтяжень, або у разі подачі документів, інформація в яких не відповідає відомостям відповідних державних реєстрів;
- визнання недійсним правочину, на підставі якого проводилася державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортного засобу;
- рішення суду;
- встановлення факту підроблення митних документів або нездійснення митного оформлення транспортного засобу.
Щодо механізму отримання інформації чи переліку способів отримання відомостей про транспортні засоби, зареєстровані на підставі підроблених чи фіктивних документів, такий чинним законодавством не встановлений. До того ж, як зазначено вище, частиною першою статті 34 Закону №3353-XII встановлено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації.
Наведене свідчить про те, що скасування теперішньої державної реєстрації автомобіля за ОСОБА_2 та її поновлення за позивачем можливе виключно при наявності відповідних рішень.
За таких обставин на час скасування державної реєстрації транспортного засобу, у розпорядженні уповноваженої особи сервісного центру МВС повинні бути беззаперечні документальні докази того, що транспортний засіб був зареєстрований (перереєстрований) за фіктивними або підробленими документами.
Подібна правова позиція викладена у висновках Верховного Суду у постановах від 31.012020 року у справі №140/2101/18 та від 05.03.2020 року у справі №804/928/18.
Позовні вимоги позивача обґрунтовані ст.392 ЦК України, яка встановлює можливість звернення до суду про визнання права власності, якщо це право оспорюється, що є спором з цивільно-правових відносин.
Разом з тим, заявлені позивачем вимоги до Головного сервісного центру, як суб`єкта владних повноважень, фактично свідчать про оскарження дій або бездіяльності Головного сервісного центру МВС про відмову в скасуванні і поновленні державної реєстрації транспортного засобу.
Натомість, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги до Головного сервісного центру МВС на підставі норм ЦК України про право власності, в той час як Головним сервісним центром МВС право власності позивача на автомобіль не оспорюється і цивільно-правових відносин між позивачем та Головним сервісним центром МВС не існувало. 
Таким чином Київський апеляційний суд констатує відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС про визнання права власності на автомобіль.
Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення 
у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частина друга статті 376 ЦПК України).
Перевіривши в межах апеляційної скарги правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 
19 січня 2023 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС про визнання права власності- скасувати та ухвалити у справі в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.
Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».
Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня
2023 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС про визнання права власності та ухвалення у справі в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору, які понесені Головним сервісним центром МВС у сумі 2268 грн. слід стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного сервісного центру МВС.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ - задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2023 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ та в частині стягнення судового збору з Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ про визнання права власності - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_9 ; поштовий індекс: АДРЕСА_1 ) на користь Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ (Код ЄДРПОУ:40109173; поштовий індекс:04071 м. Київ вул. Лук`янівська, 62), судовий збір в сумі 2268 грн.
            Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

 
Суддя-доповідач                                                                              А. М. Стрижеус
 
Судді:                                                                                                Л. Д. Поливач
 
                                                                                                          О. І. Шкоріна