ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2024 року                                 
м. Харків
справа № 644/1795/24
провадження № 22-ц/818/4030/24 
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді - Тичкової О.Ю.,
суддів колегії - Пилипчук Н.П., Маміна О.В.,
сторони справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суд м. Харкова від 02 жовтня 2024 року постановлену у складі судді Бабенко Ю. П.,-
ВСТАНОВИВ:
В березні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути зі ОСОБА_2 грошову компенсацію за частину вартості автомобіля марки MITSUBISHI, державний номерний знак НОМЕР_1 , у розмірі 5009,20 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 193994,02 грн. Просив суд припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на автомобіль марки MITSUBISHI, державний номерний знак НОМЕР_1 .
06 вересня 2024 року представником відповідача подано клопотання про передачу справи на розгляд Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області за територіальною підсудністю. В обґрунтування клопотання представник зазначав, що позивач на день звернення до суду 11.03.2024 із позовною заявою про поділ майна подружжя знав, що відповідач проживає не в м. Харкові, а з грудня 2023 року зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , в статусі вимушено переміщеної особи через військову агресією РФ до України, що підтверджується договором оренди квартири від 10.12.2023. 
Ухвалою Орджонікідзевського районного суд м. Харкова від 02 жовтня 2024 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя передано на розгляд до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за підсудністю.
Ухвала мотивована тим, що на час прийняття 29.03.2024 судом справи до свого провадження відповідач вже була зареєстрована як внутрішньо-переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 .
Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просила ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляжу до Ордженікідзевського районного суду м.Харкова.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із позовною заявою 11.03.2024. На момент подачі позовної заяви до суду, відповідач ОСОБА_2 не була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа в м. Івано- Франківськ. Автоматичний розподіл справ відбувся також 11.03.2024 . На облік я внутрішньо переміщена особа ОСОБА_2 стала лише 13.03.2024, тобто через два дні після звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав. Апелянт наголосив, що виходячи з норм чинного законодавства, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не підтверджує місце реєстрації відповідача за адресою: АДРЕСА_1 ., що виключає можливість розгляду позовної заяви Івано- Франківським міським судом Іванофранківської області, виходячи з положень загальних правил підсудності визначених нормами ч. 1 ст. 27 ЦПК України.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 необхідно задовольнити з огляду на наступне:
Ухвала судді суду першої інстанції мотивована тим, що дана позовна заява підсудна Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 29 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначене судове засідання по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Судом відкрито провадження у вказаній справі на підставі інформації з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 12.03.2024, згідно якої відповідач ОСОБА_2 станом на 12.03.2024 була зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно довідки від 13.03.2024 № 2615-5003161690, яка надана суду представником відповідачки, ОСОБА_2 з 13.03.2024 року взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою фактичного місця проживання/перебування, а саме: АДРЕСА_1 .
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Згідно частини 2 статті 31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.
Частиною 1 статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
За вимогами частини 6 статті 187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Частиною 8 статті 187 ЦПК України встановлено, що суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.
Згідно частини 9 статті 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Згідно з частиною 1 статті 5 Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.
Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.
Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.
У постанові від 29 липня 2019 року у справі №409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі статтею 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.
Крім того, у роз`ясненні від 02 вересня 2022 року Верховний Суд України зазначив, що особи, які залишили або покинули своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації та стали на облік як внутрішньо переміщені особи можуть звертатися з позовами до судів за місцем фактичного проживання/перебування. Таким чином, якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як ВПО (внутрішньо переміщена особа), то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова 11.03.2024, а ОСОБА_2 згідно довідки від 13.03.2024 № 2615-5003161690, лише з 13.03.2024 взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою фактичного місця проживання/перебування, а саме: АДРЕСА_1 .
З вищезазначеного можна зробити висновок, що на момент звернення ОСОБА_1 до суду з позовом ОСОБА_2 , ще не була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа, а тому позивачем правильно визначена підсудність справи.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на вказане належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про передачу справи на розгляд за підсудністю до іншого суду, а тому ухвала Орджонікідзевського районного суд м. Харкова від 02 жовтня 2024 року про передачу справи на розгляд до іншого суду підлягає скасуванню та слід направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суд м. Харкова від 02 жовтня 2024 року -скасувати.
Справу направити для продовження розгляду до Орджонікідзевського районного суд м. Харкова.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 13 листопада 2024 року.
Головуючий                                                         О. Ю. Тичкова

Судді                                                                        О.В.Маміна 

                                                                       Н.П.Пилипчук