Номер провадження: 33/813/2003/24
Номер справи місцевого суду: 504/1930/24 
Головуючий у першій інстанції Якимів А. В. 
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       23.09.2024 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 червня 2024 року
                                        встановив:
Постановою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 червня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.
Судом першої інстанції встановлено, що 12 квітня 2024 о 23:46 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Фонтанка, вул. Семенова, 1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Fiat Ducato р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей, нестійка хода, тремтіння рук, стійкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 червня 2024 року в частині накладення на нього адміністративного стягнення змінити, застосувавши до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами. 
За доводами апеляційної скарги апелянт не заперечує факту відмови від проходження огляду, однак зазначає, що його відмова була мотивована тим, що вимога правоохоронців щодо проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння є безпідставною і незаконною, так як він не вживав алкоголь, у стані алкогольного сп`яніння не перебував, ознаки сп`яніння у нього були відсутні, що свідчить про порушення правоохоронцями порядку проведення огляду. Крім того, судом першої інстанції порушено його право на захист, оскільки не було забезпечено можливості дистанційно ознайомитися з матеріалами справи у електронному вигляді. Також на думку апелянта, з огляду на те, що він є військовослужбовцем, рішення суду про позбавлення його права керувати транспортними засобами є таким, що не в повній мірі відповідає інтересам держави, оскільки таке стягнення, не зважаючи на те, що воно передбачене санкцією статті, є надмірним та не відповідає принципу розумності, а його застосування не слугуватиме досягненню мети забезпечення справедливого балансу між інтересами суспільства та особи. Апелянт вважає, що накладення стягнення у виді штрафу, є достатнім для критичного усвідомлення ним протиправності свого вчинку, в достатній мірі слугуватиме його вихованню, а також запобігатиме вчиненню ним нових правопорушень. 
У судове засідання апелянт не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду апеляційним судом цієї справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. 
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
З огляду на наведене, та зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зважаючи на тривалість перебування справи у провадженні суду апеляційної інстанції, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Із тексту апеляційної скарги убачається, що апелянтом не оспорюється факт керування транспортним засобом, як і не заперечується та обставина, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру). Не оспорюється апелянтом і те, що обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації. Правильність правової кваліфікації його дій, апелянт також під сумнів не ставить, а тому з огляду на положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не перевіряються.
Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 266 КУпАП).
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).
Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі Порядок).
Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Також порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі -Інструкція).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я) (п. 7 розділу I Інструкції).
Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, відеозапис, інші документи.
Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд в основу такого рішення поклав відомості, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №468375 від 13 квітня 2024 року, письмових поясненнях ОСОБА_1 , та свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відеозаписом, долученим до матеріалів справи. 
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №468375 від 13 квітня 2024 року, поліцейськими зафіксовано, що: «12 квітня 2024 року о 23:46 год. в Одеській області, Одеському районі, с. Фонтанка, вул. Семенова,1, водій ОСОБА_1 керував т/з «Fiat» д/з НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей, нестійка хода, тремтіння рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від продуття «Драгер» алкотестер та проходження медичної експертизи в лікарні відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень, у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» 
ОСОБА_1 зазначив: «Прошу суд суворо не карати. Надалі такого більше не буде». 
Окрім цього, ОСОБА_1 у письмових поясненнях наданих правоохоронцям зазначив про те, що перед тим як сісти за кермо транспортного засобу він випив пляшку пива та був зупинений правоохоронцями, які запропонували йому продути алкотестер «Драгер» та проїхати в медичний заклад на що він відмовився в присутності двох свідків. Провину визнав, запевнив, що в подальшому такого не буде. Претензій до правоохоронців не має (а.с. 5).
Обставини щодо надання працівникам поліції зазначених вище письмових пояснень, апелянт не заперечує.
З відеозапису, долученого правоохоронцями до матеріалів справи убачається, що було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , у останнього правоохоронцями виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, на запитання поліцейського щодо вживання алкогольних напоїв, перед тим як сісти за кермо транспортного засобу, ОСОБА_1 підтвердив, що випив пляшку пива (23:42:23 – час вказаний на відеозаписі). На вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу алкотестеру «Драгер», так і у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився, у зв`язку з чим поліцейським повідомлено, що відносно водія буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Сукупність зазначених вище доказів, які узгоджуються між собою, спростовують доводи апеляційної скарги щодо відсутності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, які слугували правовими підставами для висловлення працівниками поліції на його адресу вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. 
Установивши та зафіксувавши, що після зупинки транспортного засобу, водій транспортного засобу з ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження огляду, як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, поліцейськими підставно складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за
ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, серед іншого, знайомитися з матеріалами справи.
Доводи апелянта про порушення судом права на захист, що виразилось у ненаданні йому можливості дистанційно ознайомитися з матеріалами справи, як окрему підставу для задоволення вимог апеляційної скарги, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі спростовуються матеріалами справи, з яких убачається, що за клопотанням ОСОБА_1 , місцевим судом було надано останньому доступ до електронної справи, що не заперечується самим апелянтом. Паперові матеріали справи було долучено до електронної справи у зв`язку з чим розгляд цієї справи було відкладено, про що зазначено у тексті оскаржуваної постанови. Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надіслання на зазначену ним електронну адресу інтернет посилання для завантаження відеозаписів із хмарного сховища «Google drive», суддею зазначено, що відсутні правові підстави для вчинення зазначених дій, оскільки законодавством передбачена можливість ознайомлення з електронним доказом лише у приміщенні суду, однак таким правом ОСОБА_1 не скористався.
При цьому апеляційний суд зауважує про таке. 
У рішенні "Корнєв і Карпенко проти України" від 21.10.2010 року (Заява N 17444/04), ЄСПЛ зазначив, що: пункт 3 (b) статті 6 (995_004) гарантує обвинуваченому "мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту", а отже, ця гарантія означає, що підготовка основного захисту в його інтересах охоплює все, що є "необхідним" для підготовки основного розгляду справи судом. Обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист належним чином і без обмежень можливості надання суду, який розглядає справу, всіх відповідних аргументів захисту і, таким чином, вплинути на результат провадження. Питання адекватності часу та можливостей, наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи (пункт 66).
Зазначена правова позиція, висвітлена також і у рішеннях ЄСПЛ "Вєренцов протиУкраїни" заява N 20372/11 (пункти 76 та 77) від 11 квітня 2013 року, та Михайлова проти України, заява N 10644/08 від 06.03.2018 року (пункти 69,70).
У цій справі, протокол про адміністративне правопорушення складено 13 квітня 2024 року, у провадженні суду першої інстанції справа перебувала з 30 квітня 2024 року, із заявою про ознайомлення з матеріалами справи ОСОБА_1 вперше звернувся 13 травня 2024 року, у подальшому справа призначалася судом до розгляду чотири рази (22 травня 2024 року, 30 травня 2024 року, 10 червня 2024 року, 20 червня 2024 року).
Отже, загальний проміжок часу, що минув від дня складення протоколу і до прийняття судом рішення за результатами розгляду справи, склав понад 2 місяці.
За вказаних обставин у розпорядженні ОСОБА_1 було достатньо часу і наявна можливість, необхідна для підготовки свого захисту під час розгляду справи судом першої інстанції.
Водночас, апеляційний суд зазначає, що апелянт не був позбавлений можливості захищати свої інтереси у справі, шляхом подання апеляційної скарги з наведенням мотивів і доводів в обґрунтування власної правової позиції, і це право ОСОБА_1 було забезпечено апеляційним судом, шляхом перегляду оскаржуваної постанови суду.
Обставин, які б свідчили про порушення судом першої інстанції ст. 6 Конвенції, апеляційним судом не встановлено.
Доводи апелянта щодо наявності правових підстав для накладення на нього лише адміністративного стягнення у виді штрафу, тобто без додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, апеляційний суд відхиляє, з огляду на таке.
Аналіз змісту санкції ч.1 ст. 130 КУпАП дає підстави дійти висновку, що за вчинення цього правопорушення, законодавець імперативно визначив покладення на винну особу, як основного (штраф), так і додаткового стягнення (позбавлення права керувати транспортними засобами). У такому випадку, суд у межах його повноважень, не наділений правом накладати стосовно водія лише стягнення у виді штрафу, оскільки санкція цієї статті за своєю правовою природою є безальтернативною.
Така логіка законодавця обумовлена характером інкримінованого правопорушення, яке полягає у використанні джерела підвищеної небезпеки, яким є автомобіль, особою, яка знаходиться у стані сп`яніння, що свідчить про підвищену протиправність діяння. 
Безальтернативність стягнення також спрямована на досягнення у суспільстві превентивною мети, а саме запобігання вчиненню цих правопорушень, як безпосередньо особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.
З огляду на викладені вище висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для накладення відносно ОСОБА_1 додаткового стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, є правильними та ґрунтуються на вимогах закону. 
Посилання апелянта в якості доводів апеляційної скарги про те, що посвідчення водія йому необхідне для виконання обов`язку із захисту держави, апеляційний суд відхиляє оскільки ОСОБА_1 не надано доказів того, що він є військовослужбовцем та наразі проходить військову службу.
Іншими доводами апеляційну скаргу апелянт не обґрунтовує.
Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.
За таких обставин, підстав для закриття справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого 
ч. 1 ст. 130 КУпАП є вірним.
Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для зміни оскаржуваної постанови в частині накладеного адміністративного стягнення, з мотивів наведених у скарзі.
Керуючись ст. 294 КУпАП
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 червня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя                                        Ю.П. Лозко