ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2024 року                                                                                      Справа № 918/907/22 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Головуючий суддя  Мельник О.В.,
суддя                          Олексюк Г.Є.,
суддя                          Петухов М.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційні скарги ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" та ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 19.12.2023 (суддя Пашкевич І.О., повний тест ухвали складено 21.12.2023)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" 
до 1) Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз"
   2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"
  3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" 
про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19.12.2023 у задоволенні клопотання ТОВ "Рівнегаз Збут" від 11.12.2023 про зупинення провадження у справі №918/907/22 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №560/13757/23 відмовлено. Клопотання ТОВ "Рівнегаз Збут" від 13.09.2023 про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено провадження у справі №918/907/22 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/13984/23.
В обґрунтування прийнятої ухвали, суд першої інстанції, вказуючи на необхідність встановлення у межах даної справи обставин: чи був поставлений позивачу газ неякісним,  якщо так - то з чиєї вини позивач його отримав, хто несе відповідальність та які наслідки поставки неякісного газу в розрізі предмету позовних вимог, та, враховуючи наявність справи №910/13984/23, предметом позову якої є визнання недійсним підп.2 ч.2 п.10.1 договору транспортування природного газу від 16.12.2019, з якого вбачається яка саме особа несе відповідальність за якість газу у точках виходу з газотранспортної системи, дійшов висновку про пов`язаність справ №918/907/22 та №910/13984/23 між собою.
Суд зазначає, що під час розгляду справи №910/13984/23 встановлюються факти, що впливають на оцінку доказів у справі №918/907/22 та мають преюдиційне значення для неї. Відтак, дійшов висновку про об`єктивну неможливість розгляду справи №918/907/22 до набрання законної сили рішення у справі №910/13984/23. 
Не погоджуючись з винесеною ухвалою, відповідач-2 та відповідач-3 звернулись з апеляційними скаргами до Північно-західного апеляційного господарського суду, в яких просять оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу №918/907/22 до Господарського суду Рівненської області для продовження розгляду.
ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" в обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не навів жодного аргументу стосовно того, як саме відсутність рішення у справі №910/13984/23 впливає на можливість суду у справі №918/907/22 дослідити наявні в матеріалах справи докази та винести рішення на підставі вже зібраних доказів.
Окрім того, зазначає про презумпцію правомірності правочину, відтак у зв`язку з тим, що на момент розгляду справи №918/907/22 договір транспортування природного газу від 16.12.2019 чи окремі його пункти визнано недійсними чи змінено не було, а тому останній є чинним.
Зауважує, що у договорі транспортування природного газу, укладеному між ТОВ "Рівнегаз Збут" та ТОВ "Оператор ГТС України", дзеркально відображені чинні норми Кодексу ГТС, які регулюють порядок відповідальності сторін за якість газу, а тому, заявляючи позовні вимоги щодо визнання недійсним положення договору транспортування, укладеного в Типовій формі, затвердженій постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2497, позивач діє всупереч положень ч.4 ст.179 ГК України та ст.32 Закону України "Про ринок природного газу", оскільки саме на регулятора покладена функція із затвердження форми Типового договору транспортування природного газу, внесення змін, а також доповнення до нього. 
Відповідач-2 вважає, що оскаржувана ухвала не містить у мотивувальній частині аргументованих та переконаних мотивів необхідності зупинення провадження у справі, а тому остання підлягає скасуванню.
ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" в обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що договір транспортуванняприродного газу в повній мірі відповідає Кодексу ГТС та іншим нормам законодавства, зокрема підп.2 ч.2 п.10.1 договору транспортування (положення якого позивач визнає недійсним у справі №910/13984/23) не може суперечити нормам ст.673,678,924 ЦК України, ст.308,314 ГК України, оскільки згідно висновків Верховного Суду до правовідносин в сфері транспортування природного газу не підлягають застосуванню норми ст.678 ЦК України, якою передбачені наслідки передання товару неналежної якості.
Вказує, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у даній справі, оскільки останнім в оскаржуваній ухвалі не наведено належних мотивів з яких вбачається об`єктивна неможливість розгляду справи №918/907/22, неможливість встановити та оцінити обставини, що мають суттєве значення для вирішення цього спору на підставі наявних в матеріалах справах доказів.
Також в обох апеляційних скаргах апелянти звертають увагу, що прийняття оскаржуваної ухвали призвело до затягування строку розгляду справи, що в свою чергу порушує їх права на справедливий, швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.
У відповідності до ст.263 ГПК України, позивач подав відзив на апеляційні скарги, у якому вказує, що твердження апелянтів про не зацікавлення позивача у швидкому розгляді справи є їх суб`єктивною оцінкою, оскільки право на звернення до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі передбачено нормами ГПК України. 
Не погоджується із твердженнями апелянтів щодо того, що справа №918/907/22 містить усі необхідні докази для самостійного встановлення обставин справи, оскільки на стадії підготовчого провадження та вирішення питання про зупинення провадження у справі суд не вправі давати оцінку доказам і робити висновок про наявність чи відсутність порушеного права.
Зазначає, що зупиняючи провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/13984/23, суд першої інстанції правомірно зробив висновок про пов`язаність зазначених справ, оскільки у справі №910/13984/23 будуть встановлені обставини, які не можуть бути самостійно встановлені у справі №918/907/22. 
Зокрема, питання визнання недійсним підп.2 ч.2 п.10.1. договору транспортування природного газу №1910000195 від 16.12.2019 (справа №910/13984/23), матиме вирішальне значення для правильного вирішення справи №918/907/22, оскільки буде підтверджена відповідальність ТОВ "Оператор ГТС України", як газотранспортного підприємства, що здійснює транспортування природного газу газотранспортною системою перед позивачем, за транспортування та подачу до газорозподільних мереж Рівненської області природного газу, фактичні ФХП якого не відповідають затвердженим державним нормативам.
Вказує, що в апеляційних скаргах не міститься жодних обґрунтованих підстав, які б спростували аргументи, викладені в оскаржуваній ухвалі, а тому вважає її законною та обґрунтованою.
Враховуючи приписи абз.1 ч.10 ст.270 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційних скарг ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" та ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 19.12.2023 у справі №918/907/22 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.01.2024 зупинено провадження у справі №918/907/22 до повернення матеріалів справи №918/907/22 з Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.09.2024  апеляційне провадження у справі №918/907/22 поновлено.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши апеляційні скарги в межах вимог та доводів наведених в них, відзив на апеляційні скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ТОВ "Рівнегаз Збут" (позивач) звернулось до Господарського суду Рівненської області із позовом до АТ "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" (відповідач-1), ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" (відповідач-2), ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (відповідач-3) про зобов`язання безоплатно усунути недоліки товару (природного газу), шляхом коригування в бік зменшення обсягів природного газу ТОВ "Рівнегаз Збут", зазначених в комерційних актах приймання-передачі природного газу за період з жовтня 2021 року по квітень 2022 року.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ "Рівнегаз Збут" вказує, що АТ "Рівнегаз", ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та ТОВ "Оператор ГТС" в порушення умов Рамкового договору купівлі - продажу природного газу №2рд_БГр-РГЗ від 30.09.2021, Індивідуального Договору №БГр-21/22-РГЗ від 30.09.2021, Кодексу ГТС та Кодексу ГРМ, передали йому природній газ з недотриманням параметрів його якості, фізико-хімічні показники якого, повинні відповідати вимогам, які визначені п.2.3. Рамкового договору, розділом III Кодексу ГТС та п.5.2. договору транспортування природного газу №1910000195 від 16.12.2019.
14.09.2023 від ТОВ "Рівнегаз Збут" до суду першої інстанції надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 918/907/22 до набрання законної сили рішення у справі №910/13984/23.
В обґрунтування клопотання позивач вказує, що господарський спір у справі №918/907/22 виник у зв`язку із поставкою йому неякісного газу. Нормами Кодексу ГРМ передбачено, що у випадку наявності факту передачі на газорозподільних станціях природного газу, якість якого не відповідає вимогам нормативних документів, Оператор ГРМ здійснює перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого/спожитого природного газу по об`єкту споживача, а споживач отримує від Оператора ГРМ компенсацію.
При цьому, якщо такий природний газ був завантажений в систему з причин, що не залежали від Оператор ГРМ, Оператор ГРМ одержує від суміжного суб`єкта, який подавав неякісний газ, додаткову плату. У такому випадку оператор ГТС (при відсутності його вини щодо невідповідності ФХП природного газу встановленим стандартам) діє виключно як посередник - отримуючи кошти від винного суб`єкта і сплачуючи їх постраждалій стороні. Тому, Оператор ГТС (як перевізник) несе відповідальність перед ТОВ "Рівнегаз Збут" (як замовника) за якість природного газу. 
Разом з тим, підп.2 ч.2 п.10.1. Договору транспортування природного газу № 1910000195 від 16.12.2019, укладеного між позивачем (замовником) та відповідачем-2 (перевізником) передбачено, що відповідальною стороною за якість газу у точках виходу з газотранспортної системи є оператор - перед замовником, який є оператором газорозподільної системи або прямим споживачем. Тобто договором не передбачена відповідальність Оператора ГТС перед замовником (позивачем) за неякісний газ, натомість описані певні дії щодо інших осіб, які не є сторонами договору. 
Вважаючи, що підп.2 ч.2 п.10.1. Договору суперечить ст.308, 314 ГК України та ст. 673 ЦК України, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Оператора ГТС про визнання недійсним вищевказаного пункту Договору (справа №910/13984/23). 
ТОВ "Рівнегаз Збут" вважає, що під час розгляду справи №910/13984/23 будуть встановлені істотні обставини для розгляду справи №918/907/22, які не можуть бути самостійно встановлені у даній справі.  А тому, просив суд першої інстанції зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили рішення у справі №910/13984/23. 
11.12.2023 від ТОВ "Рівнегаз Збут" до суду першої інстанції надійшло ще одне клопотання про зупинення розгляду справи №918/907/22 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №560/13757/23.
Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду, колегія суддів враховує наступне.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач-2 та відповідач-3 оскаржують ухвалу Господарського суду Рівненської області від 19.12.2023 (п.2,3 резолютивної частини ухвали) в частині задоволення клопотання позивача про зупинення провадження у справі №918/907/22 до набрання законної сили рішення у справі №910/13984/23. 
В іншій частині оскаржувана ухвала, якою було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про зупинення розгляду справи №918/907/22 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №560/13757/23 (п.1 резолютивної частини ухвали), оскарженню не підлягає.
Тому, враховуючи положення ст.255, 269 ГПК України, приймаючи до уваги доводи та вимоги апеляційних скарг відповідача-2 та відповідача-3, апеляційний перегляд справи здійснюється щодо з`ясування наявності підстав для зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішення у справі №910/13984/23.
Відповідно до положень п.5 ч.1 ст.227 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове і повне припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли їх може бути усунено. 
Критерії, які б дозволяли переконливо стверджувати про наявність чи відсутність об`єктивної неможливості розгляду справи, в процесуальних кодексах не визначені. Водночас, пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі.
Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі. 
Для вирішення питання про зупинення провадження у справі, господарський суд у кожному конкретному випадку з`ясовує, яким чином пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також те, чим обумовлюється неможливість розгляду такої справи. 
Пов`язаність справ повинна полягати в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення та унеможливлюють розгляд спору до вирішення справи іншим судом через те, що не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. 
Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, яким чином пов`язана справа, яка розглядається іншим судом, а також, чим саме обумовлюється неможливість розгляду цієї справи. Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для застосування п.5 ч.1 ст.227 ГПК України.
Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції, мотивуючи оскаржувану ухвалу зазначив, що в межах справи №918/907/22 встановленню серед іншого підлягають обставини чи був поставлений природній газ позивачу неякісним, якщо так - то з чиєї вини і хто несе відповідальність та які наслідки поставки неякісного газу в розрізі предмету позовних вимог.
Зважаючи на наявність справи №910/13984/23, в якій визнається недійсним підп.2 ч.2 п.10.1. договору транспортування природного газу, і з якого вбачається яка саме особа несе відповідальність за якість газу у точках виходу з газотранспортної системи, суд першої інстанції дійшов висновку про пов`язаність справ між собою.
Однак, колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 22 Закону України "Про ринок природного газу", права та обов`язки оператора газотранспортної системи визначаються Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газотранспортної системи, іншим: нормативно - правовими актами, а також Договором транспортування природного газу.
Нормами ст.32 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що транспортування природного газу здійснюється на підставах та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС та іншими нормативно - правовими актами. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором.
Згідно підп.22 п.2.3 гл.2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності транспортування природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16.02.2017 № 201 (далі - Ліцензійні умови), при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен дотримуватися, в тому числі, вимог чинного Кодексу ГТС, а також виконувати умови укладених із замовниками договорів транспортування природного газу відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого НКРЕКП.
На виконання ч.2 ст.32 Закону України "Про ринок природного газу", НКРЕКП 30.09.2015 постановою №2497 затверджено "Типовий договір транспортування природного газу", зареєстрований Міністерством юстиції України 06.11.2015 за № 1383/27828.
Відповідно до п.2.1 Типового договору, Оператор ГТС надає Замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а Замовник сплачує Оператору ГТС встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.
Згідно ч.4 ст.179 ГК України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, в тому числі, типового договору затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом іншим державним органом або органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.
Враховуючи, що норми Закону України "Про ринок природного газу" визначають укладання договору транспортування природного газу у формі Типового договору, затвердженого НКРЕКП, Оператор ГТС та замовники послуг за таким договором, з урахуванням положень ч.4 ст.179 ГК України, не можуть відступити від його змісту, але мають право конкретизувати його умови.
Умови затвердженого НКРЕКП Типового договору транспортування природного газу відповідають та відображають положення Кодексу ГТС, норми якого є обов`язковими для дотримання та виконання як Оператором ГТС, так і постачальником природного газу, яким є ТОВ "Рівнегаз Збут".
З матеріалів справи вбачається, що 16.12.2019 між ТОВ "Оператор ГТС України" та ТОВ "Рівнегаз Збут" укладено договір транспортування природного газу №1910000195 у Типовій формі, затвердженій постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2497.
Умовами договору, зокрема у розділі 5, передбачено облік і якість поставленого газу.
Згідно п.10.1. договору, сторона, яка порушила вимоги щодо параметрів якості природного газу, який передається/відбирається до/з газотранспортної системи, визначені Кодексом, зобов`язана сплатити на користь іншої сторони додаткову плату  за недоотримання параметрів якості природного газу. Відповідальною стороною за якість газу є:
1) у точках входу (крім точок входу на міждержавному з`єднанні) - Замовник (оператори суміжних систем, газовидобувні підприємства, виробники біогазу та інших видів газу з альтернативних джерел, які подають природний газ до газотранспортної системи в точці входу) - перед Оператором. 
2) у точках виходу відповідальним є Оператор перед Замовником, який є оператором газорозподільної системи або прямим споживачем.
Вищезазначені погоджені сторонами умови договору кореспондуються із п.1 гл.1 розділу 3 Кодексу ГТС, згідно якого відповідальним за якість газу є: 
1) у точках входу (крім точок входу на міждержавному з`єднанні) - оператори суміжних систем, суміжні газовидобувні підприємства, які подають природний газ до газотранспортної системи в точці входу. У точках входу на міждержавному з`єднанні відповідальним є замовник послуг транспортування; 
2)у точках виходу - оператор газотранспортної системи.
Згідно п.16 гл.1 розділу 3 Кодексу ГТС, якщо природний газ, що не відповідає вимогам п.13 цієї глави, був завантажений в газотранспортну систему з причин, незалежних від оператора газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи одержує від суб`єкта, який подав у газотранспортну систему неякісний газ, додаткову оплату, визначену в договорі транспортування. 
Якщо природний газ, що був переданий в фізичних точках виходу з газотранспортної системи, не відповідає вимогам, встановленим п.17 цієї глави, оператор газотранспортної системи сплачує оператору газорозподільної системи, оператору газосховищ, суміжним газовидобувним підприємствам, прямому споживачу додаткову оплату, визначену в договорі транспортування. (п.18 гл.1 розділу 3 Кодексу ГТС)
Відтак, відповідальність за неналежну якість природного газу, що надходить в газотранспортну систему (з причин, незалежних від оператора газотранспортної системи) покладається на суб`єкт, який подав у газотранспортну систему неякісний газ, а відповідальність за якість природного газу в точках виходу з газотранспортної системи - на Оператора ГТС.
Колегією суддів встановлено, що у договорі транспортування природного газу від 16.12.2019 №1910000195, укладеного між ТОВ "Рівнегаз Збут" та ТОВ "Оператор ГТС України", відображені чинні норми Кодексу ГТС, які регулюють порядок відповідальності сторін за якість газу. А тому, визнання недійсності підп.2 ч.2 п.10.1 вищевказаного договору у справі  №910/13984/23 ніяким чином не вплине на чинність норм Кодексу ГТС, і не буде мати вплив на вирішення справи №918/907/22.
Разом з тим, в межах справи №918/907/22 суд першої інстанції не позбавлений можливості самостійно встановити наявність чи відсутність зобов`язання відповідачів безоплатно усунути недоліки товару (природного газу), шляхом коригування в бік зменшення обсягів природного газу ТОВ "Рівнегаз Збут", зазначених у комерційних актах приймання-передачі природного газу за період з жовтня 2021 по квітень 2022.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала від 19.12.2023 не містить аргументованих та переконливих мотивів необхідності зупинення провадження у справі як щодо об`єктивної неможливості розгляду справи №918/907/22 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/13984/23, так і стосовно того, що зібрані у справі №918/907/22 докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, що суперечить вимогам п.5 ч.1 ст.227 ГПК України. 
Крім того, у відповідності до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку. (подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №910/5425/18, від 20.06.2019 у справі №910/12694/18.)
Отже, зважаючи на вищезазначене, доводи апеляційних скарг відповідача-2 та відповідача-3 є обґрунтованими, відтак підстави для зупинення провадження у справі №918/907/22 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/13984/23 відсутні.
Відповідно до ч.3 ст.271 ГПК України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції, зокрема, ухвали про зупинення розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно п.6 ч.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Як передбачено п.1, 4 ч.1 ст.280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. 
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційних скарг ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" та ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та скасування ухвали Господарського суду Рівненської області від 19.12.2023 з направленням справи №918/907/22 для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
У зв`язку з направленням справи для продовження розгляду суду першої інстанції, розподіл суми судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційних скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатом розгляду позовних вимог по суті згідно ст.129 ГПК України.
Керуючись ст. 269, 271, 273, 275, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд
                                 
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальність "Оператор газотранспортної системи України" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 19.12.2023 у справі №918/907/22  - задоволити.
2. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 19.12.2023 у справі №918/907/22 в частині задоволення клопотання про зупинення провадження у справі №918/907/22 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/13984/23  - скасувати.
3. В іншій частині ухвалу  Господарського суду Рівненської області від 19.12.2023 у справі №918/907/22 залишити без змін.
4. Справу №918/907/22 направити для продовження розгляду до Господарського суду Рівненської області 
5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та в строк, передбачені ст. 287-289 ГПК України. 

Головуючий  суддя                                                                      Мельник О.В. 

Суддя                                                                                              Олексюк Г.Є.  

Суддя                                                                                              Петухов М.Г.