УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 грудня 2024 року
м. Київ
 
справа № 754/8235/20
провадження № 51-4655 cк 24
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 липня 2024 року щодо ОСОБА_6 ,
встановив:
Ухвалою Верховного Суду від 31 жовтня 2024 року касаційну скаргу представника потерпілого залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) та надано десять днів для усунення недоліків скарги. Одночасно в ухвалі суду було роз`яснено, що у разі невиконання вимог у вказаний термін касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала. 
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду представник потерпілого направив нову касаційну скаргу, проте приписів ст. 427 КПК не дотримався та недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, не усунув.
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 - 414 цього Кодексу.
У касаційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 вказуючи на неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, знову фактично ставить питання про перевірку оскаржуваних судових рішень, у зв`язку з тим, що не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку та заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Натомість його касаційна скарга не містить обґрунтування допущення попередніми судами таких порушень норм права, які могли б тягнути за собою скасування оскаржуваних судових рішень відповідно до положень, передбачених ст. 438 КПК, з огляду на зміст статей 370, 404, 412, 413, 419 КПК.
Крім того, подана скарга за своїм змістом є суперечливою, оскільки представник потерпілого в мотивувальній частині своєї скарги не погоджується з рішеннями обох інстанцій, а в прохальній її частині просить скасувати лише ухвалу апеляційного суду, що позбавляє Суд визначитися з предметом оскарження.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до положень КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Таким чином, зважаючи на те, що представник потерпілої недоліків касаційної скарги не усунув, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 липня 2024 року щодо ОСОБА_6 разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути представнику потерпілого ОСОБА_4 - адвокату ОСОБА_5 . 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                                 ОСОБА_2                                                              ОСОБА_3