П О С Т А Н О В А
іменем  України

24 жовтня 2024 року 	 	справа 340/3097/23	

                    Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:
                              головуючий суддя  Суховаров А.В. 
                                    судді  Ясенова Т.І., Головко О.В.,     
розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 (суддя Момонт Г.М.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про зарахування до стажу роботи на посаді судді строкової служби, навчання, роботи на посадах слідчого та начальника юридичного відділу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19.05.2023 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просить: 
- визнати протиправними дії щодо не включення у суддівський стаж для виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: 
     02 роки 11 днів під час проходження строкової служби в Збройних силах СРСР; 
  03 роки 11 місяців 27 днів навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі Волгоградська слідча школа МВС СРСР, який прирівнюється до проходження військової служби; 
   01 рік 03 місяці 3 дні роботи на посаді слідчого відділу внутрішніх справ Ленінського райвиконкому м.Кіровограда; 
    08 місяців на посаді слідчого відділу внутрішніх справ м.Кіровограда; 
    01 рік 01 місяць 08 днів роботи за юридичною спеціальністю, а саме на посаді начальника юридичного відділу фірми «Норд»;
- зобов`язати зарахувати в суддівський стаж для виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: 
     02 роки 11 днів під час проходження строкової служби в Збройних силах СРСР; 
  03 роки 11 місяців 27 днів навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі Волгоградська слідча школа МВС СРСР, який прирівнюється до проходження військової служби; 
   01 рік 03 місяці 3 дні роботи на посаді слідчого відділу внутрішніх справ Ленінського райвиконкому м.Кіровограда; 
    08 місяців на посаді слідчого відділу внутрішніх справ м.   Кіровограда; 
    01 рік 01 місяць 08 днів роботи за юридичною спеціальністю, а саме на посаді начальника юридичного відділу фірми «Норд» для виплати щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 80% суддівської винагороди  
       та здійснити перерахунок призначеного щомісячного довічного утримання судді у відставці, виходячи із розрахунку 80% суддівської винагороди судді з 03.04.2023 та виплатити різницю між виплаченим щомісячним довічним утримання судді у розмірі 62% суддівської винагороди судді та перерахованим у розмірі 80% суддівської винагороди судді.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 позов задоволений частково:
- визнані протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не врахування до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 періоду проходження строкової військової служби 02 роки 11 днів, половини строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі 01 рік 11 місяців, періоду роботи на посадах слідчого 01 рік 11 місяців 3 дні, роботу на посаді начальника юридичного відділу 01 рік 01 місяць 08 днів;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 період проходження строкової військової служби 02 роки 11 днів, половини строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі 01 рік 11 місяців, період роботи на посадах слідчого 01 рік 11 місяців 3 дні, роботу на посаді начальника юридичного відділу 01 рік 01 місяць 08 днів;
- у задоволенні інших позовних вимог відмовити.
В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Рівненській області просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що розмір грошового утримання судді у відставці має бути проведений виходячи лише із суддівського стажу роботи позивача.
Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного.
ОСОБА_1 . Указом Президента України №814/94 від 07.09.1996 призначений виконуючим обов`язки судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області на час відпустки по догляду за дитиною судді ОСОБА_2 .
Указом Президента України №647/98 від 17.06.1998 призначений в межах п`ятирічного строку суддею Кіровоградського районного суду Кіровоградської області.
Постановою Верховної Ради України №1224-ІV від 02.10.2003 обраний на посаду судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області безстроково.
Рішенням Вищої ради правосуддя №225/0/15-23 від 21.03.2023 звільнений з посади судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Вища рада правосуддя, приймаючи рішення №225/0/15-23 від 21.03.2023 визначила, що станом на 21.03.2023 до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає йому право на відставку, підлягають зарахуванню: період проходження строкової військової служби 02 роки, половина строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі 01 рік 11 місяців, періоди роботи на посадах слідчого 01 рік 11 місяців. Стаж роботи на посаді судді становить 26 років 06 місяців.
Наказом Кіровоградського районного суду Кіровоградської області №24-к від 27.03.2023 відрахований 31.03.2023 зі штату суду, у зв`язку із звільненням з посади судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області у відставку.
ОСОБА_1 03.04.2023 подано заяву до ГУ ПФУ в Кіровоградській області про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
За принципом екстериторіальності заяву передано на розгляду ГУ ПФУ в Рівненській області.
ГУ ПФУ в Рівненській області прийнято рішення №110130012322 від 11.04.2023 про призначення пенсії. Розраховано стаж на посаді судді 26 років 5 місяців 8 днів.
ГУ ПФУ в Кіровоградській області листом №4808-4961/Т-02/8-1100/23 від 27.04.2023 повідомило, що позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці за нормами Закону України «Про судоустрій і статус судів» з 01.04.2023. За матеріалами пенсійної справи його страховий стаж складає 36 років 6 місяців 9 днів, з яких 26 років 5 місяців 8 днів на посаді судді. Розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці з 01.04.2023 складає 81 713,15грн (137 795,40 грн х 62%, де 137 795,40грн щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці; 62% загальний відсоток розрахунку пенсії від заробітку).
Відповідно до статті 126 Конституції України передбачено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 126 Конституції України, підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.
Згідно частини 1 статті 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Згідно із частиною 1 статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Відповідно до частини 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Абзацом 2 статті 1 Указу Президента України №584/95 від 10.07.1995 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", в редакції чинній на час призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України №865 від 03.05.2005 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», яка діяла одночасно із Законом України «Про статус суддів» та втратила чинність 01.01.2012, доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України №545 від 11.06.2008, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Крім того, відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 43 України «Про статус суддів», в редакції чинній на час призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає право на  відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Таким чином, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та одержання щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 підлягає зарахуванню період проходження строкової військової служби, половина строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі, періоди роботи на посадах слідчого. 
Відповідно до запису №5 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 позивач у період з 12.05.1983 по 23.05.1985 проходив строкову військову службу та сукупно становить 2 роки 11 днів.
Відповідно до послужного списку у період з 01.09.1986 по 27.07.1990 позивач навчався у Вищій слідчій школі МВС СРСР, що сукупно становить 3 роки 10 місяців 27 днів.
Згідно із послужним списком позивача у період з 28.08.1990 по 01.12.1991 займав посаду слідчого Відділу внутрішніх справ Ленінського райвиконкому м.Кіровограда, що становить 01 рік 03 місяці 3 дні. У період з 02.12.1991 по 01.08.1992 займав посаду слідчого Відділу внутрішніх справ м.Кіровограда, що становить 08 місяців.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до стажу роботи, яка дає право на відставку судді та одержання щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 підлягає зарахуванню період проходження строкової військової служби 02 роки 11 днів, половина строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі 01 рік 11 місяців, періоди роботи на посадах слідчого 01 рік 11 місяців 3 дні.
Відповідно частини 2 статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Частиною 3 статті 127 Конституції України, в редакції, яка діяла на момент призначення позивача на посаду судді, встановлено що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи у галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.
Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про статус суддів", в редакції, яка діяла на момент призначення позивача на посаду судді, встановлено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.
Таким чином, у позивача наявне право на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, додатково трьох років роботи в галузі права.
Саме така правова позиція покладена в основу рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.11.2018, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 по справі №9901/805/18. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частина 2 статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, яка діє з 05.08.2018) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.
Відповідно до записів №12 та №13 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 у період з 07.02.1995 по 15.03.1996 позивач займав посаду начальника юридичного відділу фірми «Норд».
Враховуючи викладене, до стажу роботи позивача на посаді судді підлягає застосуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена Конституцією та надає право для призначення на посаду судді, що становить 1 рік 01 місяць.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та одержання щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 підлягає зарахуванню періоди роботи на посадах слідчого 01 рік 11 місяців 3 дні.
Крім того, Верховним Судом у постановах від 23.06.2022 у справі №420/1987/21 та від 08.09.2022 у справі №380/10696/21, висловлено правову позицію, згідно якої стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
До стажу роботи, який дає право на відставку судді та одержання щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 підлягає зарахуванню період проходження строкової військової служби 02 роки 11 днів, половина строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі 01 рік 11 місяців, періоди роботи на посадах слідчого 01 рік 11 місяців 3 дні. Аналогічний обрахунок стажу судді зроблений і Вищою радою правосуддя у рішенні №225/0/15-23 від 21.03.2023.
Відповідно до статей 21, 22 Конституції України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Конституційний Суд України у своєму Рішенні №8-рп/2005 від 11.10.2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.
У мотивувальній частині Рішення №18-рп/2011 від 14.12.2011 Конституційний Суд України вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.
У Рішенні Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.
З огляду на викладене, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справах № 713/1064/17, № 686/24597/16-а, № 686/1938/17, № 766/7021/17, № 686/24597/16-а, від 11.12.2018 у справах № 522/5168/17, № 426/14458/16 від 07.09.2020.
З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241-244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 – без змін.

Постанова набирає законної сили з 24.10.2024 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

   

Головуючий суддя                                                                                А.В. Суховаров 

                               судді                                                                                Т.І. Ясенова 

                               судді                                                                                О.В. Головко