Номер провадження: 33/813/2712/24
Номер справи місцевого суду: 523/15160/24 
Головуючий у першій інстанції Деркачов О.В. 
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2024 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Булацевської Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Тонконога Володимира Вікторовича, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 15.10.2024 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи
Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн..
Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №121408 від 02.09.2024 року встановлено, що о 01 годині 10 хвилин 02 вересня 2024 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Ford Transit Connect», н/з НОМЕР_1 , біля буд.№249, по вул. Миколаївська дорога, в м. Одесі, на вимогу працівника поліції відмовився пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, у зв`язку з виявленими наступними ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук , чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

 
Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаною постановою адвокат Тонконог В.В.подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 15.10.2024 року та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу такого правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, так як під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення не зазначено прізвища, адреси свідків і потерпілих .
Зазначали, що поліцейськими в порушення вимог Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції”, не надавались ОСОБА_1 відповідні документи, які підтверджують законне використання приладу Драгер, а саме сертифікату відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Також зазначали, що поліцеськими не роз`яснювалось порядок застосування технічного засобу Драгер.
Вважали, що в порушення вимог ст.256 КУпАП , судом першої інстанції проігноровано вказане положення в частині того, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто без участі ОСОБА_1 , не взято до уваги заяву останнього про відкладення судового розгляду, так як ОСОБА_1 виконував в цей час бойові завдання.

Позиція апеляційного суду
Сторони належним чином були повідомлені про другий виклик в судове засідання , однак в судове засідання не зявились ОСОБА_1 вдруге просив про відкладення розгляду справи у звязку з виконанням бойового розпорядження (а.с.8,9) враховуючи положення ст.268 КУпАП та враховуючи достатні для перегляду матеріали справи суд вважає за можливе розглянути справу без присутності ОСОБА_1 перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), згідно якої огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно п. 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно п. 9 Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Відповідно до п.п. 7-8, 15 Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР 1 №121408 від 02.09.2024 року; 
 
- інформаційною довідкою органу МВС (про не притягнення особи до .аналогічної відповідальності протягом останнього року та наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія), 
 
-направленням водія на огляд до КНП «Одеський обласний центр медичного здоров`я» Одеської обласної ради від 02.09.2024 року, 
 
-відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції, з якої вбачаються керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його наступна зупинка, і відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, а також про дотримання інспектором поліції вищевикладеної процедури, з роз`яснення водієві наслідків можливої відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
 
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.
Апеляційним судом перевіряючи мотиви з яких виходив суд першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив вірний висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №121408 від 02.09.2024 року встановлено, що о 01 годині 10 хвилин 02 вересня 2024 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Ford Transit Connect», н/з НОМЕР_1 , біля буд.№249, по вул. Миколаївська дорога, в м. Одесі, на вимогу працівника поліції відмовився пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, у зв`язку з виявленими наступними ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук , чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, відображені події, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме що подія стосовно водія ОСОБА_1 фіксувалася з моменту зупинки транспортного засобу до кінця складення протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі охорони здоров`я, поліцейськими була зафіксована відмова ОСОБА_1 та роз`яснені наслідки її відмови, після чого ОСОБА_1 всеодно виявив відмову, жодних клопотань стосовно надання документації. Апеляційним переглядом встановлено, щ відео є повним, змістовим та дає можливість об`єктивно надати правову оцінку щодо події, яка відбулася 02.09.2024 року о 01 год. 10 хв. біля буд.№249, по вул. Миколаївська дорога, в м. Одесі.
Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного сп`яніння від 02.09.2024 року, відповідно до якого зазначено, що огляд на стан сп`яніння не проводився.
Сукупність вищевказаних доказів підтверджують те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та на вимогу поліцейського фактично своїми діями та поведінкою відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги, що працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, в якому не зазначено прізвища, адреси свідків і потерпілих, апеляційний суд вважає не слушними, адже з огляду на наявні матеріали справи зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення в графі свідки зазначено, що такі не залучались, адже здійснювалась безперервна відеофіксація обставин правопорушення, також стороною захисту не надано належних та допустимих доказів оскарження у встановленому порядку дій поліцейських.
Стосовно доводів апеляційної скарги, що поліцейськими в порушення вимог Інструкції, ОСОБА_1 не надавались сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки Драгер, а також не роз`яснювалось порядку застосування технічного засобу Драгер, не є слушними, адже з відеозапису наявного в матеріалах справи вбачається, що поліцейськими декілька разів поспіль пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, поліцейськими повідомлялось останньому, про відповідальність за відмову від проходження такої процедури огляду, а з боку ОСОБА_1 жодних клопотань, заяв, щодо надання вказаних документів не заявлялось поліцейським, що містить певні суперечливості об`єктивно встановленим обставинам справи.
Щодо доводів апеляційної скарги, що судом першої інстанції справу про адміністративне правопорушення розглянуто без участі ОСОБА_1 , не взято до уваги заяву останнього про відкладення судового розгляду, так як ОСОБА_1 виконував в цей час бойові завдання, апеляційний суд зазначає наступне.
Дослідивши матеріали справи встановлено, що ОСОБА_1 просив повідомляти про дату час призначення судового засідання за мобільним номером телефону, при цьому до заяви долучив посвідчення про відрядження від 18 вересня 2024 року, відповідно до якого є підстава у вигляді бойового розпорядження(а.с.8-9), після цього на електронну поштову адресу суду першої інстанції 14.10.2024 року надіслав лист із проханням перенести розгляд справи у зв`язку із участю в бойових діях, долучивши до заяви вищевказане посвідчення про відрядження (а.с. 10-11). 
Враховуючи викладені обставини та те, що ОСОБА_1 було відомо, про те що дана справа перебуває в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси, протокол про адміністративне правопорушення складений 02.09.2024 року, факт перебування у відрядженні за заявою останнього встановлено з 23.09.2024 року, а оскаржувану постанову винесено 15.10.2024 року, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції надано належного доступу до правосуддя, адже ОСОБА_1 будучи обізнаним про наявність справи в провадженні не скористався послугами адвоката, не заявляв клопотань щодо розгляду справи в режимі відеоконференції на протязі півтора місяці із дня складення протоколу про адміністративне правопорушення, тому задоволенню такі доводи не підлягають.

Досліджені та перевірені судом обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а саме - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п. 1.3 ПДР).
Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).
Отже, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1  у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.
Доводи ж апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди ОСОБА_1  зі складенням щодо нього протоколу та ухваленням постанови судом.
Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката Тонконога Володимира Вікторовича, яка діє в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 15.10.2024 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови виготовлений 06 грудня 2024 року.

Суддя
Одеського апеляційного суду                                         В.В. Кострицький