Справа № 344/3528/24 
Провадження № 22-ц/4808/1638/24 
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
               головуючої                        Пнівчук О.В.,
               суддів:                        Бойчука І.В., Томин О.О.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Івано-Франківського міського суду від 16 жовтня 2024 року, в складі судді Кіндратишин Л.Р., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
У лютому 2024 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі – ТзОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом,у якому просило стягнути з  ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № С01.001.79838 від 19.07.2016 в сумі 44 367,07 грн, з яких: 16 531,93 грн заборгованість за основним боргом, 27 835, 14 грн – заборгованість за відсоткам.
Позов обґрунтовано тим, що 19.07.2016 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № С01.001.79838. 
07.07.2023 між АТ « Ідея Банк» та ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №07072023, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № С01.001.79838 від 19.07.2016.
Згідно з реєстром боржників №3 до договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором на заборгованість в сумі 44 367,07 грн, з яких: 16 531,93 грн заборгованість за основним боргом, 27 835, 14 грн заборгованість за відсоткам.
Позивач просив стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за договором в розмірі 44 367,07 грн та судові витрати.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 жовтня 2024 року у позові ТзОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.07.2016 за №С01.001.79838 відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ТзОВ «ФК «ЄАПБ» посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність рішення суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Апелянт зазначив, що відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що вимога про стягнення заборгованості не підтверджена належними та допустимими доказами, враховуючи розмір кредиту, строк його дії, розмір відсотків, сплату коштів, про що свідчить виписка по картковому рахунку.
Однак, вказане спростовується належними доказами, які є в матеріалах справи.
Отримання ОСОБА_1 кредитних коштів відображено у виписці про рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 з 19.07.2016 по 07.07.2023, що є первинним бухгалтерським документом відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою правління Національного Банку України від 18.06.2003 року №254.
Відповідно до виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 проглядається оборот операції по поточному рахунку (по Дебету та Кредиту), що відповідач користувався кредитним лімітом, та більше того вносив платежі на погашення заборгованості за кредитним лімітом. Операції, які підтверджують користування кредитним лімітом в виписках по рахунку відображаються як - «Видача траншу кредиту». Операції, які підтверджують погашення кредитної заборгованості в виписках по рахунку відображаються як - « Погашення заборгованості по кредиту».
Судом першої інстанції не було враховано та досліджено суми видачі кредиту та суми, які були зараховані в погашення заборгованості по кредиту.
Представник ТзОВ «ФК «ЄАПБ» зазначила, що виписка, яку було надано до суду як доказ отримання та користування відповідачем кредитними коштами, містить відомості про дебет та кредит по картковому рахунку.
Кредити та дебети рахунків завжди взаємопов?язані. При здійсненні операції за кредитом одного рахунку ідентична сума має відобразитись на дебеті іншого рахунку.
Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність заборгованості по кредиту, оскільки суми дебет та кредит є ідентичними.
Виписка по поточному рахунку № НОМЕР_1 з 19.07.2016 по 07.07.2023 розроблена, видана, оформлена первісним кредитором - АТ « Ідея Банк», та є офіційним документом, який підтверджує надання кредиту шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії та факт користування даним кредитним лімітом.
Всі платежі, які були внесені на погашення заборгованості за кредитним договором №C01.001.79838 від 19 липня 2016, було враховано первісним кредитором при формуванні довідки-розрахунку, відповідно до якої проглядається наявна заборгованість, станом на 07.07.2023.
ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань і не застосовувало жодних штрафних санкцій до відповідача, що проглядається в розрахунку заборгованості. Всі нараховані відсотки нараховувались виключно первісним кредитором, що й підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості який містить інформацію по кожній окремій частині заборгованості (основний борг, проценти, комісії).
Відтак, ТОВ «ФК «ЕАПБ» просить суд стягнути з ОСОБА_1 ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором до дати укладення договору факторингу.
Крім того, відповідач не погоджуючись з відповідним розрахунком заборгованості за кредитним договором, мав право подати контррозрахунок, однак, будь-яких належних та допустимих доказів, які спростовують позовні вимоги відповідачем не надано. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1  зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги її законності не спростовують. Вважає, що судом першої інстанції повно та всебічно розглянуто справу та постановлено законне та обґрунтоване рішення. Наголошує на тому, що матеріали справи не містять первинних бухгалтерських документів на підтвердження порядку і розміру нарахування кредитної заборгованості.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 44 367,07 грн, тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до наступних висновків. 
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, а саме первинною бухгалтерською документацією, факт передання боржнику кредитних коштів та користування ними відповідачем, а також розмір кредитної заборгованості та порядок її нарахування.
З таким висновком суду колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 19.07.20216 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду № С01.001.79838 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної карти, за якою банк відкриває поточний рахунок за відповідним номером (зазначено) у валюті гривні, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, з випуском карти терміном дії на два роки з моменту випуску п.п. 1,2). Максимальний ліміт за також встановлено в розмірі 200 000 грн. (п. 3.1.). Ліміт на момент укладення угоди – 20 000 грн (п. 3.2.). Процентна ставка за використання коштів кредитної лінії становить 42, 0000 % річних (п. 3.3.). Всі зміни та доповнення до такої угоди оформляються додатковими угодами, що є невід`ємними частинами такої.
Відповідно до довідки-повідомлення від 19.07.2016, ОСОБА_1 повідомлений АТ «Ідея Банк», що сума кредиту становить – 20 000 грн, строк дії -12 місяців, погашення щомісячно по – 1035 грн, орієнтована реальна процентна ставка - 51,10 %.
Відповідно до договору факторингу від 07.07.2023 АТ «Ідея Банк» відступило право вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ»» в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в реєстрі боржників ( п.2.2).
Згідно реєстру боржників №3 від 07.11.2023, за порядковим номером 819, право вимоги за вищевказаним кредитним договором на загальну суму заборгованості - 44 367, 07 грн, яка складається із заборгованості за основним боргом - 16 581, 93 грн, та 27 835,14 грн – заборгованості за відсотками, від АТ «Ідея Банк» перейшло до позивача - ТОВ « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів».
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.
Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину.
Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами ч.1,2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На підтвердження позовних вимог про наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором представником позивача долучено довідку–розрахунок заборгованості за кредитним договором № С01.001.79838, що підписана заступником директора Операційного департаменту АТ «Ідея Банк» О. Дропко, відповідно до якої борг ОСОБА_1 становить 44 367, 07 грн, з яких 16 581, 93 грн заборгованість за основним боргом - та 27 835,14 грн – заборгованість за відсотками. 
Судом першої інстанції вірно встановлено, що у даній довідці відсутній період нарахування заборгованості, застосування відсоткової стави, оскільки інформація, що міститься в угоді та в довідці повідомлення різниться.
Як вбачається із позовної заяви на підтвердження позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором надано копії договору, копії договору факторингу із відповідним реєстром та розрахунок заборгованості по договору.
Разом з тим, як вірно зазначив суд першої інстанції вказані документи не підтверджують наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає позивач.
Строк дії договору згідно довідки становив 1 рік, а за угодою 2 роки, кредитний ліміт – 20 000 грн, відсотки за угодою 42 річних, за довідкою є орієнтовними та становлять 51,10 %.
Зазначені розрахунки із зазначенням конкретних розмірів заборгованості, є документами, що створені самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.
Судом першої інстанції взято до уваги виписку по картковому рахунку ОСОБА_1 , надана як представником позивача, так і стороною відповідача за період з 19.07.2016 по 13.03.2024, де зокрема 20.07.2016 – відбулась видача траншу – 4, 00 грн. В даний період відбувалось погашення кредиту, списання відсотків. Крайній запис у такій виписці – 24.12.2019 – погашення простроченого основного договору за вказаним договором. Дебет – 68 756,09 грн, кредит – 68756, 09 грн. 
Будь-яких інших доказів на підтвердження заборгованості відповідача за кредитним договором матеріали справи не містять.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.
За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 16 жовтня 2024 року- без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча                                                        О.В. Пнівчук
Судді:                                                                І.В. Бойчук
                                                               О.О. Томин