У Х В А Л А
17 грудня 2024 року
м. Київ
справа № 610/1154/21
провадження № 61-15544ск24
Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,
розглянув касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 
від 18 березня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа Міністерство оборони України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
22 листопада 2024 року Військова частина НОМЕР_1 через підсистему «Електронний Суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 
від 18 березня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 15 жовтня 2024 року.
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
Ухвалою Верховного Суду від 27 листопада 2024 року касаційну скаргу 
Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме заявнику необхідно подати нову редакцію касаційної скарги, у якій уточнити відомості щодо осіб, які беруть участь у справі, надати копію нової редакції касаційної скарги або докази направлення через електронний кабінет та уточнити найменування суду, до якого подається його скарга та надати належні докази або вказати на інші обґрунтовані підстави, які підтверджують поважність причини пропуску установленого законом строку на касаційного оскарження з посиланням на відповідні докази та сплатити судовий збір.
Заявнику роз`яснено, що якщо заяву про поновлення строку на касаційне оскарження не буде подано особою в зазначений судом строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані судом неповажними, у відкритті касаційного провадження у справі буде відмовлено на підставі пункту 4 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
На виконання вимог вказаної ухвали, заявник надав квитанцію про сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 4 941, 74 грн.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки заявником не усунуто недоліки в повному обсязі.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повино бути зазначено найменування суду, до якого подається скарга.
Як свідчить аналіз касаційної скарги, в порушення пункту 1 частини другої статті 392 ЦПК України заявник не вказав найменування суду, до якого подається його скарга.
Пунктом 3 частини першої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинного бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).
У касаційній скарзі заявник не зазначає відомості про третю особу - Міністерство оборони України. 
Пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України встановлено, що до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.
З огляду на викладене, заявнику необхідно подати нову редакцію касаційної скарги, у якій уточнити відомості щодо осіб, які беруть участь у справі, надати копію нової редакції касаційної скарги або докази направлення через електронний кабінет та уточнити найменування суду, до якого подається його скарга.
Згідно із статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) 
без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року). Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).
ЄСПЛ зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (рішення у справі «МПП «Голуб» проти України» (MPP Golub v. Ukraine), № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» (Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine), № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).
Верховний Суд зазначає, що не наведано жодної обставини та не надано доказів на підтвердження дійсно об`єктивних причин, що перешкодили заявнику з дня складання отримання повного тексту постанови апеляційного суду - 15 жовтня 2024 року звернутись до суду з касаційною скаргою.
У зв`язку із наведеним вище, заявнику необхідно надати суду належні докази або вказати на інші обґрунтовані підстави, які підтверджують поважність причини пропуску установленого законом строку на касаційне оскарження з посиланням на відповідні докази.
За таких обставин строк для усунення недоліків касаційної скарги необхідно продовжити та повідомити про це заявника.
Керуючись статтями 127, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Продовжити Військовій частині НОМЕР_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 27 листопада 2024 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
У разі неподання доказів поважності пропуску строку на касаційне оскарження у відкритті касаційного провадження буде відмовлено на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України.
У разі невиконання у встановлений строк інших вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                  В. М. Ігнатенко