21.10.24
22-ц/812/1199/24
Провадження № 22-ц/812/1199/24
ПОСТАНОВА
Іменем України
21 жовтня 2024 року                                                        м. Миколаїв
                                                                                     справа № 489/1743/24
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В.
суддів Крамаренко Т.В.., Серебрякової Т.В.,
переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 04 червня 2024 року під головуванням судді Коваленка І.В., повний текст судового рішення складений цього ж дня,
В С Т А Н О В И В:
У березні 2024 року Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» (далі - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК») звернулося з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості.
Позивач зазначав, що 12 березня 2020 року ОСОБА_1  звернувся до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»  з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету – заяву до договору про надання банківських послуг від 12 березня 2020 року.
Відповідно до умов цього договору ОСОБА_1 погодився, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, становлять між ним та Банком договір про надання банківських послуг.
На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 50 0000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .
Як вказав позивач, станом на 27 серпня 2023 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.17 п. 5 Розділу ІІ Умов та правил обслуговування рахунків фізичних осіб, відбулось Істотне порушення Клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Цього ж дня Банк направив відповідачу «пуш»-повідомлення про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості, проте відповідач заборгованість не погасив.
Посилаючись на викладене та порушення відповідачем своїх зобов`язань, що призвело до заборгованості за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за тілом кредиту станом на 05 грудня 2023 року в розмірі 53 760 грн 12 коп. 
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 червня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за договором про надання банківських послуг від 12 березня 2020 року у розмірі 19166 грн 04 коп. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» відшкодування судового збору в розмірі 1079 грн 48коп.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що АТ «Універсал Банк» збільшило тіло кредиту, включивши до нього нараховані на заборгованість проценти без узгодження в належній формі таких умов кредитування, а тому з відповідача на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в межах фактично отриманої та не повернутої суми кредиту – у розмірі 19 166 грн 04 коп.
В апеляційній скарзі АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило скасувати рішення в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині, яким задовольнити позовні вимоги, в іншій частині рішення залишити без змін. Апелянт зазначав, що судом не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з Умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту. Так, уклавши договір шляхом підписання анкети-заяви, відповідач до укладання договору був ознайомлений в електронній/письмовій формі з інформацією щодо умов кредитування та отримав відповідні документи від Банку та погодився з ними. Поміж цього відповідач підтвердив, що анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку і карткою із зразком його підпису і що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях (п.6 Анкети-заяви). Крім цього відповідно до п. 3 Анкети-заяви від 12.03.2020 визначено пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3,2 % на місяць. Решта умов визначені в Договорі та Тарифах. Вважає, що наведене свідчить про укладення між сторонами у встановлений законом спосіб договору, у тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння ними електронного цифрового підпису. Звертає увагу, що Умови обслуговування рахунків фізичної особи АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» також опубліковані на офіційному сайті Банку та публічно доступні в режимі реального часу для ознайомлення за посиланням http://www.monobank.ua/terms, а тому є загальновідомим фактом. З виписки про рух коштів вбачається, що відповідачем неодноразово здійснено банківські операції із використанням власної картки, відповідач надавав свою згоду із змінами, доповненнями до Договору про надання банківських послуг від 15.08.2019 року, а тому посилання суду на недоведеність з боку банку, що саме ці Умови і правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, є безпідставними, не ґрунтуються на приписах Закону України «Про електронну комерцію» та не відповідають висновкам Верховного Суду у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20. Також не було надано контррозрахунку суми заборгованості та інших доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості. 
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК справа розглядається апеляційним судом без виклику учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету- заяву до договору про надання банківських послуг в рамках проекту Монобанк (monobank) від 12 березня 2020 року. В анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг зазначено, що ОСОБА_1  просить відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов. Погоджується з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. З зазначеними документами він ознайомлений, отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погодився з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися ставка 3,2 % на місяць. Відповідно до пункту 6 Анкети-заяви  ОСОБА_1 просив вважати удосконалений електронний підпис наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в Банку. Засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключом (номер ключа), що буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором. Також відповідач погодився, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях і підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або Банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису (а.с. 8).
Дана анкета-заява містить підписи представника Банку та ОСОБА_1 .
З матеріалів справи також вбачається, що на підставі укладеного сторонами Договору відповідач отримав кредит у розмірі 30 000 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок № НОМЕР_1 , який в подальшому з 02 грудня 2020 року був збільшений до 50 000 грн
До позовної заяви Банком долучено Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank, Тарифи з користування Чорною карткою monobank і Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (а.с. 9-26).
Згідно наданого Банком до позовної заяви розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором станом на станом на 05 грудня 2023 року складається тільки із боргу за тілом кредиту в розмірі 53760 грн 12 коп. (а.с. 6,7).
У справі, що розглядається предметом розгляду є правовідносини сторін, що склалися у зв`язку з укладенням кредитного договору, однією із форм якого є онлайн кредит, тобто позика оформлена через мережу Інтернет.
Правовідносини даного правочину регулюються ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію», нормативними актами Національного Банку України та Національної комісії з державного регулювання ринку фінансових послуг. 
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.
З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі:
- у паперовому вигляді;
- у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг";
- шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги;
- в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".
Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ – документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.
Зі змісту статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» (далі – Закон) електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
У анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1  зазначена процентна ставка за користування кредитними коштами у разі виходу з пільгового періоду на кредит (Пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 дні у розмірі 3,2 % на місяць.
Однак, обґрунтовуючи вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі, що перевищує ліміт кредитування Банк посилався на Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank, Тарифи з користування Чорною карткою monobank. 
Проте матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані Банком до суду Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank та Тарифи з користування Чорною карткою monobank розуміла відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг в рамках проекту Монобанк (monobank), тоді як вказані Умови і правила та Тарифи  ОСОБА_1  не підписані, зокрема електронним цифровим підписом, як це передбачено узгодженими сторонами умовами у анкеті-заяві відповідача до договору про надання банківських послуг в рамках проекту Монобанк (monobank) від 12 березня 2020 року.
Крім того, як зазначено у наданих позивачем до суду Умовах і правилах обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank та Тарифах з користування Чорною карткою monobank, вони затверджені Протоколом Правління № 46 від 24 листопада 2021 року та набувають чинність з 27 листопада 2021 року. 
При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. 
За такого посилання апелянта на те, що Умови і правила знаходяться у публічному доступі за посиланням http://www.monobank.ua/terms, а тому є загальновідомими, - не доводять узгодження сторонами у належній формі конкретних умов кредитування, з яких виходив позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги.
З огляду на викладене не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що надані Банком Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» та Тарифи повинні розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, а тому з відповідачем було узгоджено у належній формі зазначені в цих документах умови кредитування.
Такі висновки не суперечать позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20, в зв`язку із чим доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними. 
Разом із тим колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково не звернув належної уваги на узгоджені у підписаній відповідачем Анкеті-заяві умови кредитування щодо розміру відсоткової ставки у разі виходу з межі пільгового періоду.
Так, у п. 3 Анкети-заяви сторони узгодили нарахування відсоткової ставки 3,2 % на місяць у разі виходу з пільгового періоду на кредит (62 дні).
Проте, вимог про стягнення з  ОСОБА_1  заборгованості за відсотками позивач не заявляв. Між тим, обґрунтовуючи позовні вимоги Банк просив про стягнення заборгованості за тілом кредиту, розмір якого позивачем було збільшено на суму нарахованих процентів, з посиланням на Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК», тоді як доказів узгодження сторонами у належній формі саме таких умов кредитування позивачем не надано.
Отже, суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги АТ «УНІВЕРСАЛБАНК».
Апеляційний суд не вбачає підстав для заперечення такого висновку, оскільки судом першої інстанції виконано вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно досліджено і оцінено докази та встановлено обставини у справі, правильно застосовано норми матеріального права.
Колегія суддів не може погодитись з твердженнями апелянта про неможливість застосування правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, не маючи заперечень відповідача, який не навів свого контррозрахунку заборгованості.
Так, за загальним правилом частини 1 статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Аналіз положень частини 2-4 статті 81 та статті 82 ЦПК свідчить про те, що безумовною підставою для звільнення сторони від доказування є обставини, визнані загальновідомими. В інших випадках сторона звільняється від доказування при наявності лише певних умов.
При цьому за правилами пункту 1 статті 82 ЦПК не підлягають доказуванню обставини, які визнані учасником справи і суд не має обґрунтованих сумнівів щодо їх достовірності, або добровільності визнання.
Отже, обов`язок доводити обгрунтованість позову (зокрема у цій справі – обґрунтованість розрахунків) покладений на позивача, а суд зобов`язаний оцінити надані докази за вимогами статей 77-80 ЦПК, оскільки визнання обставин відповідачем та відсутність заперечень відповідача не є тотожними обставинами. При цьому колегія суддів враховує, що в матеріалах справи відсутні докази вручення ОСОБА_1  копії позовних матеріалів та повісток про виклик до суду першої інстанції, про судове засідання відповідач був повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади, направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Направлена на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача копія апеляційної скарги з ухвалою про відкриття апеляційного провадження та повідомленням про призначення справи до розгляду в письмовому провадженні на 21.10.2024 року – також були повернуті до суду без вручення адресату з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. 
За такого доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.
Враховуючи наведене, відповідно до ст. 375 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну  скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 червня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, в порядку і випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                     В.В. Коломієць 

Судді Т.В. Крамаренко

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2024 року.