ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/10709/24 Справа № 204/2558/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача  – Никифоряка Л.П.,
суддів – Гапонова А.В., Новікової Г.В.,
за участі секретаря судового засідання – Драгомерецької А.О.,

розглянувши відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з сімейних правовідносин за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2024року про відмову у розстроченні виконання судового рішення, –

                                                         В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023року  ОСОБА_1  звернулася в суд з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2023року позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 127 430,90грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 червня 2024року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2023року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 127 430,90грн.

У серпні 2024року ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про розстрочення виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2023року строком на 12 місяців з дня постановлення ухвали суду шляхом сплати щомісячного платежу в розмірі 10 708,70грн.
Клопотання заявником обґрунтовувалось тим, що з 24 лютого 2022року по всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався. Враховуючи економічний стан в країні він не має достатнього доходу, за рахунок якого може виконати рішення суду. Вказував, що згідно відповіді на запит від 06 серпня 2024року № 55009/6/04-36-12-03-14 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 2 кварталу 2023року по 1 квартал 2024року у відповідача відсутні доходи. Вважав, що перелічені обставини у сукупності підтверджують неможливість відповідача виконати рішення суду відразу.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2024року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, виклав вимогу про скасування ухвали та постановлення нового судового рішення про розстрочення виконання судового рішення.
Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що суд першої інстанції при вирішенні питання про розстрочення виконання судового рішення не врахував недостатній рівень його доходу в період запровадження по всій території України воєнного стану, що ставить його в скрутне матеріальне становище. 

У відзиві на апеляційну скаргу, позивачка заперечила проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просила її залишити без задоволення, а ухвалу – без змін.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про доставку електронного листа і смс-повідомлення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту ухвали, яка оскаржена, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2023року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 127 430,90грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а.с.24-27).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 червня 2024року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2023року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 127 430,90грн (а.с.77-82).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, дохід відповідача за період з 1 кварталу 2022 року по 1 квартал 2024 року склав 103,36грн та 163,82грн (а.с.93).

03 вересня 2024року відповідачем в межах виконавчого провадження № 73696912 сплачено 11 000,00грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 59 від 03 вересня 2024року (а.с.105).

Відмовляючи у задоволенні клопотання про розстрочення виконання судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працездатною особою, доказів наявності будь-яких перешкод для належного виконання рішення суду ним не надано, як і не надано доказів можливості сплачувати щомісячно протягом 12 місяців 10 708,70грн. Факт запровадження в Україні воєнного стану і продовження строку його дії сам по собі не може слугувати достатньою підставою для задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, третьої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), – встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю (частини п`ята та сьома статті 435 ЦПК України).

Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» – за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що розстрочення виконання рішення – є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють таке виконання боржником. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми заборгованості, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу рішення має бути виконано повністю.

Підставою для розстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо розстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності вжиття такого заходу. Наявність підстав для розстрочення має бути доведена боржником. Встановлення графіку виконання судового рішення шляхом його розстрочення не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинно базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Згідно роз`яснень, наведених в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003року № 14, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Верховним Судом в постанові від 12 листопада 2018року у справі № 2-101/99 викладено висновок про те, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що, відповідно до статті 373 ЦПК та статті 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Оцінюючи доводи заяви про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суд повинен враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, оцінки доводів боржника та заперечень кредитора, зокрема, й щодо його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21 січня 2020року у справі № 910/1180/19 та від 03 вересня 2020року у справі № 905/30/16.

Як вбачається зі змісту клопотання та доводів апеляційної скарги, в обґрунтування наявності підстав для розстрочення виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2023року  ОСОБА_2  посилається на введення в Україні з 24 лютого 2022року воєнного стану. Крім того, заявник посилається на скрутне матеріальне становище.

Загально відомою обставиною є введення Указом Президента України від 24 лютого 2022року № 64/2022 у зв`язку з вчиненням військової агресії російською федерацією проти України, на всій території України з 24 лютого 2022року воєнного стану, який триває і на момент вирішення даної справи в суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт запровадження в Україні воєнного стану і продовження строку його дії, сам по собі не може слугувати достатньою підставою для задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду.

Жодних обмежень щодо виконання судових рішень на період дії воєнного стану діючим законодавством не передбачено.

Водночас, наведені  ОСОБА_2  обставини, що перешкоджають виконанню судового рішення, суд не може повною мірою оцінити в розрізі їх впливу на об`єктивну можливість виконати судове рішення у визначений строк або в строк встановлений у разі задоволення клопотання, оскільки заявником не конкретизовано, яким чином введення воєнного стану впливає на можливість виконання ним зазначеного судового рішення.

Неможливість або утруднення виконання судового рішення має бути у прямому причинно-наслідковому зв`язку з такими обставинами. Натомість,  ОСОБА_2  не доведено, яким чином введення воєнного стану об`єктивно впливає на неможливість виконання ним судового рішення та на затримку у строках такого виконання.

Щодо аргументу заявника про залежність виконання судового рішення від його майнового стану, то апеляційний суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Таким чином, посилання заявника на скрутне матеріальне становище відповідача, враховуючи ступінь його вини у виникненні спору, розмір заборгованості, не свідчать про винятковість причин невиконання рішення суду, а тому не можуть бути підставою для розстрочення виконання рішення суду.

З огляду на вищезазначене, посилання заявника та зазначені ним доводи не є тими виключними обставинами, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Сукупність вищезазначених обставин та положень закону дають підстави для висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про розстрочення виконання рішення строком на один рік, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –

                                                           П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 – залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2024року про відмову у розстроченні виконання судового рішення – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 03 грудня 2024року.

Судді: