ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 грудня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/3776/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Юрко І.В., суддів:  Білак С.В., Чабаненко С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року в адміністративній справі №280/3776/24 (головуючий суддя першої інстанції Прасов О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач 22.04.2024 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо невиплати йому пенсії за період з 01.09.2021 року  по 31.12.2022 року  включно в розмірі 109456,24 грн.; 
- зобов`язати відповідача сплатити йому пенсію за період 01.09.2021 року по 31.12.2022 року включно в розмірі 109456,24 грн.; 
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у належному розмірі, за період затримки її виплати на один і більше календарних місяців з 01.09.2021 року  по дату фактичної виплати.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з підстав, наведених у позовній заяві. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивач вказує, що відповідно до положень Закону №1058, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає та виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні скарги позивача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів  статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.
30.11.2021 року ГУ ПФУ в Полтавській області за принципом екстериторіальності винесено рішення №084450004606 про відмову ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю документів, на підставі яких встановлено статус особи, передбаченої п.4 ч.1ст.115 розділу XIV-I  Закону №1058-IV. 
Позивач оскаржив таке рішення пенсійного органу до суду.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року по справі №280/292/22 визнано неправомірними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком;  визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 30.11.2021 року №084450004606 про відмову в призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком; зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 стаж, що дає право на призначення дострокової пенсії за віком, період проходження позивачем військової служби та виконання інтернаціонального обов`язку та участі з бойових діях на території Ефіопії (Федеративна Демократична Республіка Ефіопія) з 07 грудня 1985 року до 25 листопада 1986 року з розрахунку 1 місяць служби за три місяці та  зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України  «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  з 01.09.2021 року. 
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року по справі №280/292/22 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі №280/292/22  залишено  без змін.
У відповідь заяви позивача щодо  виконання  рішення  суду,  ГУ ПФУ в Запорізькій області надало відповідь від 11.03.2024 року та від 10.04.2024 року, з яких вбачається, що виплата призначеної позивачу пенсії здійснюється з 01.01.2023 року. Відповідачем зазначено, що за період з 01.09.2021 року по 31.12.2022 року сума боргу нарахованих пенсійних виплат склала 109456,24 грн. та не може бути виплачена за рахунок коштів Пенсійного фонду України без відповідного фінансування з Державного бюджету України. Нарахована позивачу сума боргу за рішенням суду включена до Реєстру судових рішень, виконання яких гарантовано державою, а виплата буде здійснюватися в рамках черговості в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат. Також не нарахована компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (а.с.24-25).
Вважаючи  бездіяльність пенсійного органу протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач фактично не відмовив у сплаті нарахованої суми пенсії у розмірі 109456 грн. 24 коп., а лише роз`яснив механізм виплати заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, а тому протиправна бездіяльність з боку відповідача відсутня. Суд першої інстанції дійшов висновку, що на момент розгляду адміністративної справи №280/3776/24 позивач не має права на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Частиною 2   статті 19 Конституції України  встановлений обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією  та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі по тексту - Закон №1058).
Статтею 8 Закону №1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Частиною 3 статті 4 Закону №1058 встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерел формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Відповідно  до статті 5 Закону №1058 дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим   Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим   Законом   визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.
Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є   Закон №1058. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих   Законом №1058, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.
За приписами   статті 47 Закону №1058 пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.
          Право на отримання пенсії є конституційною гарантією. Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати протягом трудової діяльності здійснювалися утримання (страхові внески) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні особою пенсійного віку та набуття страхового трудового стажу.
В даній справ не є спірним питання призначення позивачу пенсії, оскільки таке  право встановлено рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року по справі №280/292/22, залишеним  без  змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року.
Вказаним судовим рішенням, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 30.11.2021 року №084450004606 про відмову в призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком та зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.09.2021 року.
Пенсійним органом призначено позивачу пенсію з 01.09.2021 року.
Органом, який повинен нараховувати та виплачувати пенсію позивачу є  пенсійний  орган за місцем проживання позивача, тобто Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. І такі виплати позивачу повинні бути  проведені пенсійним  органом  у відповідності  до  Порядку  №22-1 з дати призначення  пенсії.
Натомість, за позицією пенсійного органу, з якою погодився суд першої інстанції,  сума нарахованої, але не виплаченої пенсії за період з 01.09.2021 року по 31.12.2022  року складає 109456,24 грн.. Вказана сума заборгованості не може бути виплачена за рахунок коштів Пенсійного фонду України без відповідного фінансування з Державного бюджету України, а тому нарахована сума боргу за рішенням суду включена до Реєстру судових рішень, виконання яких гарантовано державою.

 Колегія  суддів  не  може  погодитись  із  такими  посиланнями  відповідача та  суду  першої  інстанції  з  огляду  на  таке. 
Положеннями          статті 46 Закону №1058 врегульовані питання, що виникають під час виплати пенсії за минулий час: нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Частиною першої статті 47 Закону №1058 передбачено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Як зазначалося вище, на виконання судового рішення по справі №280/292/22 позивачу призначена пенсія відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058 з 01.09.2021 року.
Апеляційний суд зауважує, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року по справі №280/292/22 визначений суб`єкт призначення зобов`язано саме призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058 з 01.09.2021 року. 
Включення відповідачем нарахованої суми пенсії ОСОБА_1 до Реєстру судових рішень, виконання яких гарантовано державою є безпідставним, оскільки рішенням суду від 10.05.2022 по справі №280/292/22 пенсійний орган зобов`язано саме призначити дострокову пенсію за віком, однак нарахування та виплата такої пенсії мала бути здійснена відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема положень Закону №1058 та Порядку №22-1.
З огляду на вказане вище, апеляційний суд зазначає, що відповідач, відмовляючи позивачу у виплаті нарахованої суми пенсійних виплат за вказаний період, діяв неправомірно.

Щодо нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, колегія суддів зазначає наступне.
Як  зазначалось  вище, частиною другою статті 46 Закону №1058 визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Відповідно статті 2 Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема - пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством).
Статтею 3 Закону №2050-ІІІ визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно зі ст.4 Закону №2050-ІІІ  виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Апеляційний суд вважає, що нарахована сума пенсійних виплат за період з 01.09.2021 року по 31.12.2022 року не виплачена позивачеві саме з вини пенсійного органу, а тому позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у належному розмірі за період з 01.09.2021 року по день ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції по даній справі.

Враховуючи викладені вище обставини в їх  сукупності, колегія  суддів  вважає, що суд першої інстанції при постановлені рішення допустив порушення норм  матеріального та процесуального права, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції                    не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року в адміністративній справі №280/3776/24 задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року в адміністративній справі №280/3776/24 скасувати.
Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.09.2021 року  по 31.12.2022 року  включно в розмірі 109456,24 грн..
Зобов`язати  Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити   ОСОБА_1 суму нарахованої пенсії за період 01.09.2021 року по 31.12.2022  року включно в розмірі 109456,24 грн..
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з 01.09.2021 року по 02 грудня 2024 року.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім  випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.    

Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко