04.11.24
22-ц/812/1590/24
Провадження № 22-ц/812/1590/24
ПОСТАНОВА
Іменем України
04 листопада 2024 року                                                        м. Миколаїв
                                                                                     справа № 487/8287/23
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В.
суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,
переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до  ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 05 вересня 2024 року під головуванням судді Кузьменка В.В., повний текст судового рішення складений цього ж дня,
У С Т А Н О В И В:
У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позивач зазначав, що 17 вересня 2022 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи був укладений електронний договір №1087-1448 про відкриття кредитної лінії, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 14 000 грн строком кредитування 300 днів та заявленим строком протягом якого може бути використано право користування кредитом за зниженою процентною ставкою 14 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом за знижено ставкою у розмірі 1,20% в день та стандартною процентною ставкою у розмірі 1,50 % в день.
Відповідач умови кредитного договору не виконав, в зв`язку з чим станом на 10 жовтня 2023 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 78 512 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом – 14 000 грн, простроченої заборгованості за процентами - 62 412 грн, простроченої заборгованості по комісії - 2100 грн.
Посилаючись на викладене, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просило стягнути з ОСОБА_1  заборгованість за кредитним договором у сумі 78 512 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом – 14 000 грн, простроченої заборгованості за процентами -  62 412 грн, простроченої заборгованості по комісії - 2100 грн. та судові витрати.
У відзиві на позов представник відповідача – адвокат Клис А.А. - просив задовольнити позов частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 14 000 грн. В частині стягнення простроченої заборгованості по комісії та простроченої заборгованості за нарахованими процентами просив відмовити. Зазначав, що відповідач погоджується з розміром заборгованості за тілом кредиту – 14 000 грн, оскільки не заперечує, що дійсно отримав вказану суму кредиту на підставі укладеного з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» кредитного договору в електронній формі, проте наданий позивачем до матеріалів справи кредитний договір не підписував, а тому зазначені у ньому умови кредитування не відповідають волевиявленню відповідача. Представник відповідача просив звернути увагу, що з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 позивач має можливість вимагати лише фактично отриману та не повернуту суму займу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 530 ЦК України. При укладенні договору з відповідачем позивач не дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з ним саме тих умов, про які вважав угодженими, а тому позивач може вимагати стягнути лише фактично отриману та не повернуту суму. Також вважає несправедливою умовою кредитного договору сплату коштів за комісію з урахуванням висновків Верховного Суду від 16 листопада 2016 року у справі № 6-174цс16.
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 вересня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №1087-1448 від 17.09.2022 року в розмірі 15960 грн 00 коп., що складається з 14 000 грн. 00 коп. заборгованості за тілом кредиту та 1 960 грн 00 коп. заборгованості за процентами. 
При ухваленні рішення суд вих одив із того, що пункт договору, щодо нарахування відсотків за користування кредитом суперечить умовам цього ж договору, яким визначений фіксований тип процентної ставки. Крім того, визначені у п. 4.9 та 4.10 договору реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту свідчать про несправедливі умови договору і є надмірним тягарем для відповідача щодо сплати кредиту, а тому дійшов висновку про часткове порушення прав позивача.
В апеляційній скарзі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вважає, що рішення суду в частині часткової відмови у стягненні заборгованості, зокрема щодо відмови у стягненні простроченої заборгованості за процентами та комісією, є незаконним та таким, що прийнято з неповним з`ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням судом норм матеріального права.
Апелянт зазначає, що згідно з п. 4.9 Договору строк кредитування становить 300 календарних днів, Отже, умовами договору передбачено нарахування процентів протягом строку дії кредитного договору. Відповідно до п. 10.1 Договору Договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання кредиту. В розділі 10.3 Договору позичальник підтвердив, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом цього Договору та Правилами. В п. 10.3.2 Договору зазначено, що договір не суперечить будь-яким договірним обмеженням, що є обов`язковими для позичальника. А тому, на думку апелянта, вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Крім того, ОСОБА_2 підписано кредитний договір електронним підписом - одноразовим ідентифікатором Додатково апелянт звертає увагу, що відповідач не звертався до суду із позовною заявою та/або зустрічним позовом про визнання договору та /або умов договору, зокрема п. 4.6 недійсним, що свідчить про належність та дійсність умов, зокрема щодо строку Договору. Споживач не скористався правом в односторонньому порядку відмовитись від укладення кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту укладення договору та продовжував користуватись кредитом на погоджених між сторонами умовах. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вважає, що судом не було з`ясовано обставин справи щодо підстав нарахування процентів відповідачу і, як наслідок, зроблено хибний висновок про те, що проценти нараховувалися, як штрафні санкції за неналежне виконання умов кредитного договору, в той час як проценти нараховувалися за користування кредитними коштами протягом визначеного сторонами строку кредитування.
Посилаючись на викладене, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просило рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 вересня 2024 року скасувати в частині відмови у стягненні простроченої заборгованості за процентами та комісією, та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК справа розглядається апеляційним судом без виклику учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.
Судом встановлено, що 17.09.2022 року між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та ОСОБА_1  було укладено в електронному вигляді договір про відкриття кредитної лінії № 1087-1448, за умовами якого відповідачу було надано кредит в сумі 14 000 грн. строком на 300 календарних днів. Строк кредитування - 14 днів. Знижена % ставка -1,20 в день, стандартна % ставка -1,50 % в день. (п. 2.3 Договору. Вказаний Договір був підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором "А309".
На виконання умов цього Договору ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" 17.09.2022 року перерахувало відповідачу суму кредиту - 14 000 грн., що підтверджується довідкою ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та листом АТ «Приватбанк» про надходження кредитних коштів на банківську картку ОСОБА_1 (а.с. 37, 40-46) та не визнається відповідачем.
Відповідно до п. 4.5, 4.6, 4.7 укладеного сторонами Договору сплату процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту позичальник зобов`язаний здійснювати у визначені графіком платежів дати, які є останніми днями відповідних Базових періодів. У разі несплати позичальником нарахованих згідно умов договору процентів за користування кредитом або комісії за видачу кредиту не пізніше останнього дня будь-якого Базового періоду, з наступного дня подальше нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за стандартною процентною ставкою до дати погашення заборгованості зі сплати процентів та комісії за видачу кредиту (включаючи дату погашення заборгованості). З дати, наступної за днем повного погашення позичальником заборгованості зі сплати процентів та комісії за видачу кредиту нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за зниженою процентною ставкою. Комісія за видачу кредиту становить 15, 00 % від суми виданого кредиту.
Згідно наданого позивачем до суду першої інстанції розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 10 жовтня 2023 року складає 78 512 грн, з яких: 14000 грн. – прострочена заборгованість за кредитом; 62 412 грн. – прострочена заборгованість за процентами; 2100 грн.- прострочена заборгованість по комісії.
Відповідач ОСОБА_1 не заперечує факт укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів у розмірі 14 000 грн та визнає, що борг у сумі 14 000 грн.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1ст.1048 та ч.1ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
З огляду на вищевикладені вимоги закону суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що, неповернення відповідачем отриманої суми кредиту в розмірі 14 000 гривень є порушенням умов укладеного сторонами Договору про відкриття кредитної лінії №1087-1448 та порушує права позивача, а тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" фактично отриманої суми кредиту. 
Разом із тим, визначаючи розмір заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, суд першої інстанції не в повній мірі врахував узгоджені сторонами у належній формі умови кредитування.
Так, пунктом 4.6 укладеного сторонами Договору передбачено, що нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на суму виданого кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, в наступних розмірах:
Стандартна процентна ставка 1.50% (одна ціла, п`ятдесят сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключення строку використання права користування Кредитом за Зниженою ставкою).
Знижена процентна ставка 1.20% (одна ціла, двадцять сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування кредитом, яка надається виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов Договору. Позичальник здійснює сплату процентів за користування кредитом за Зниженою процентною ставкою з першого дня користування кредитом протягом усього періоду дії Договору за умови, якщо позичальник своєчасно і у повному обсязі сплачує проценти за користування Кредитом та комісію за видачу Кредиту.
У пункті 4.6, 4.10 Договору вказано, що строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику, становить 300 календарних днів (до 14.07.2023) з моменту перерахування Кредиту Позичальнику. Строк Договору є рівним Строку кредитування. Реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає десять тисяч чотириста сорок п`ять цілих, нуль сотих відсотки (-ів).
Тлумачення змісту пунктів 4.3, 4.9 кредитного договору дає підстави для висновку, що сторонами погоджено види відсоткової ставки: стандартну та знижену (пільгову) ставку, в залежності від періоду користування кредитними коштами, а не відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання, що настає у разі невиконання зобов`язань за договором. 
За такого позивачем обґрунтовано нараховано проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування та в розмірі погодженому в договорі.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що:"стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. 
У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню".
Укладений між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та ОСОБА_1 кредитний договір чи окремі його умови у встановленому порядку недійсним не визнаний, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаного правочину.
При розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 не заявляв зустрічних вимог про визнання кредитного договору недійсним у частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України "Про захист прав споживачів".
З огляду на викладене, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за укладеним сторонами договором щодо сплати процентів відповідно до умов договору, апеляційний суд дійшов висновку що позивачем доведена наявність у ОСОБА_1 заборгованості за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 62 412 грн, яка відповідно до ст.ст. 526, 1054, 1048 ЦК України підлягає стягненню на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».
Разом з тим вимоги апелянта про стягнення з відповідача комісії в розмірі 2100 грн не підлягають задоволенню.
Так, в укладеному сторонами кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які надаються позивачу та за які ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» встановлена комісія. Позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору про встановлення комісії за видачу кредиту у розмірі 15, 00 % від суми виданого кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Викладене відповідає правовим висновкам Верховного Суду у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23.
Відповідно до приписів частини четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на викладене відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України судове рішення в частині розміру стягнутої з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»: заборгованості за Кредитним договором № 1087-1448 від 17.09.2022 року підлягає зміні шляхом збільшення стягнення до 76412 грн. 00 коп.
За такого апеляційна скарга ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» підлягає частковому задоволенню.
Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За такого, згідно приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України щодо пропорційності покладення на сторони судового збору до задоволених позовних вимог, рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору за позовну заяву також підлягає зміні шляхом збільшення суми таких витрат з 491 грн 71коп. до 2089 грн 65 коп. 
Також, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2480 грн 00 коп. судового збору, сплаченого за апеляційну скаргу.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задовольнити частково.
Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 вересня 2024 року змінити, збільшивши розмір стягнутих з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»: заборгованості за Кредитним договором №1087-1448 від 17.09.2022 року з 15 960 грн 00 коп. до 76 412 (сімдесят шість тисяч чотириста дванадцять) грн 00 коп.; судового збору - з 491 грн 71 коп. до 2 089 грн 65 коп. (дві тисячі вісімдесят дев`ять гривень шістдесят п`ять копійок).
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відшкодування судового збору за апеляційну скаргу в розмірі 2 480 грн 00 коп. (дві тисячі чотириста вісімдесят гривень 00 копійок).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку і випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України. 

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повний текст судового рішення складений 08 листопада 2024 року