Номер провадження: 33/813/1916/24
Номер справи місцевого суду: 521/26130/23 
Головуючий у першій інстанції Крижановський О. В. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участю секретарів судового засідання Ровенко А.С. та Стоянової Л.І., в присутності захисника Холостенка О.В., представників Одеської митниці Держмитслужби Кептене Д.А. та Ревенко Т.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Холостенка О.В. на постанову Малиновського райсуду м. Одеси від 11.04.2024 стосовно:
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Азербайджанській республіці, громадянина респ. Азербайджана, має посвідку на постійне проживання в Україні, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481КУпАП
установив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України та накладено на нього стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, що був ввезений на митну територію України, а саме: автомобіль «OPEL ASTRA G CC», д/н НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , реєстрації Литви, а також стягнено з нього на користь держави судовий збір в розмірі 605, 60 грн.
Відповідно до вказаної постанови суду, з протоколу про порушення митних правил вбачається, що 17.09.2023 о 10 год. 19 хв. в BМО №2 митного поста «Рені» Одеської митниці прибув автомобіль, держ. знак НОМЕР_3 , реєстрації України, під керуванням громадянина респ. Азейбарджану ОСОБА_3 . Під час здійснення митного контролю та перевірки документів, відпрацювання АСАУР, відповідно до інформації АСМО «Інспектор» розділу «Журнал пункту пропуску», за паспортними даними громадянина респ. Азейбарджану ОСОБА_2 встановлено, що він ввіз легковий автомобіль марки «OPEL ASTRA G CC», держ. знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , реєстрації Литви, на митну територію України через пункт пропуску "Гоптівка – Нехотєєвка", в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» для особистого користування.
В розділі "Заяви підприємств та осіб" програми АСМО "Інспектор" відсутня інформація щодо звернення громадянина респ. Азейбарджану ОСОБА_2 до митних органів України з приводу продовження терміну перебування будь-яких транспортних засобів на митній території України в період з 29.11.2019 по наступний час.
Станом на 17.09.2023, транспортний засіб марки «OPEL ASTRA G CC», держ. знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , реєстрації Литви, за межі митної території України вивезеним не значиться та продовжує перебувати на території України з перевищенням строку тимчасового ввезення.
Таким чином, на думку митного органу, враховуючи вимоги МК України із змінами, які внесені ЗУ №№2612-VIII від 08.11.2018, 2725-VIII від 16.05.2019, громадянин респ. Азейбарджану ОСОБА_2 , перевищив встановлений ст. 380 МК України строк перебування автомобіля марки «OPEL ASTRA G CC», д держ. знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , реєстрації Литви у митному режимі тимчасового ввезення на митній території України більше ніж на тридцять діб, не надав до митного контролю та митного оформлення документи, що підтверджують сплату ним платежів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті при імпорті у разі ввезення транспортних засобів особистого користування, як і не надав до митних органів України відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили чи протиправних дій третіх осіб, видані компетентними органами (установами) та засвідчені в установленому порядку. 
За проведеною перевіркою в базі даних ЄАІС ДМСУ відсутня інформація про оформлення вказаного транспортного засобу у будь-якому іншому митному режимі чи оформлення на нього будь-яких митних документів. 

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник Холостенко О.В., в інтересах ОСОБА_2 , зазначає, що постанова суду не в повній мірі відповідає вимогам діючого законодавства України, з огляду на те, що судом 1-ої інстанції залишено поза увагою той факт, що під час складення посадовою особою митного органу протоколу про порушення митних правил відносно ОСОБА_2 не було залучено перекладача, внаслідок чого ОСОБА_2 як громадянин респ. Азербайджану, який не володіє українською мовою, не зміг зрозуміти сутність протоколу та інкримінованого йому правопорушення, а також скористатися своїми правами, зокрема, реалізувати право на захист. Наведені обставини спричинили необізнаність ОСОБА_2 про час і місце розгляду справи.
Посилаючись на викладені обставини, захисник Холостенко О.В. просить скасувати постанову суду та провадження в справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В поданих до апеляційного суду додаткових поясненнях захисник Холостенко О.В. вказав, що з огляду на обставини непереборної сили ОСОБА_2 , а також вчиненого кримінального правопорушення, не мав об`єктивної можливості вивезти транспортний засіб за межі України або продовжити строк його тимчасового ввезення, а тому в його діях відсутній умисел на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК. Також захисник акцентував увагу на тому, що протокол про порушення митних правил в порушення п. 4 ч. 2 ст. 494 МК України не містить часу вчинення порушення митних правил, зокрема, відсутня дата ввезення транспортного засобу на митну територію України, а також відсутня дата перебігу строку тимчасового ввезення транспортного засобу і відповідно – дата вчинення ОСОБА_2 порушення митних правил. Відтак, суд не має можливості визначити точну дату порушення ОСОБА_2 митних правил. 
Більш того, митним органом до протоколу не додано жодного документу, що має доказове значення, оскільки протокол про порушення митних правил та роздруківка відомостей, яка не відповідає вимогам ст. 495 МК України та ст. 358 КК України, про транспортний засіб складені безпосередньо посадовою особою митного органу, яка є зацікавленою особою у справі, а тому не можуть бути визнані допустимими доказами у справі. Також вказав на те, що оцінка вартості автомобіля проведена посадовою особою митного органу незаконно та не відповідає дійсності, а в матеріалах справи відсутня відповідна експертиза вартості ввезеного транспортного засобу.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, в поданій апеляційному суду заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, натомість, в судове засідання з`явився його захисник Холостенко О.В., який не заперечував проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_3 .
Враховуючи неявку ОСОБА_2 в судове засідання, апеляційний суд, керуючись при цьому вимогами ч. 1 ст. 268, ч. 6 ст. 294 КУпАП та з`ясувавши думку інших учасників справи, вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Заслухавши пояснення захисника Холостенка О.В., який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку представників Одеської митниці Ревенко Т.А. та Кептене Д.А,, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновків про таке.
Статтею 487 Митного кодексу України (далі – МК) передбачено, що  провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Апеляційним судом встановлено, що 17.09.2023 о 10 год. 19 хв. в BМО №2 митного поста «Рені» Одеської митниці прибув автомобіль, держ. знак НОМЕР_3 , реєстрації України, під керуванням громадянина Азейбарджану ОСОБА_3 . 
Під час здійснення митного контролю та перевірки документів, відпрацювання АСАУР, відповідно до інформації АСМО «Інспектор» розділу «Журнал пункту пропуску», за паспортними даними громадянина респ. Азейбарджану ОСОБА_2 встановлено, що 29.11.2019 він ввіз легковий автомобіль марки «OPEL ASTRA G CC», держ. знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , реєстрації Литви, на митну територію України через пункт пропуску "Гоптівка – Нехотєєвка", в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» для особистого користування.
В розділі "Заяви підприємств та осіб" програми АСМО "Інспектор" відсутня інформація щодо звернення громадянина респ. Азейбарджану ОСОБА_2 до митних органів України з приводу продовження терміну перебування будь-яких транспортних засобів на митній території України в період з 29.11.2019 по наступний час.
Станом на 17.09.2023, транспортний засіб марки «OPEL ASTRA G CC», держ. знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , реєстрації Литви, за межі митної території України вивезеним не значиться та продовжує перебувати на території України з перевищенням строку тимчасового ввезення.
Таким чином, громадянин респ. Азейбарджану ОСОБА_2 , перевищив встановлений ст. 380 МК України строк перебування автомобіля марки «OPEL ASTRA G CC», держ. знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , реєстрації Литви у митному режимі тимчасового ввезення на митній території України більше ніж на тридцять діб, не надав до митного контролю та митного оформлення документи, що підтверджують сплату ним платежів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті при імпорті у разі ввезення транспортних засобів особистого користування, як і не надав до митних органів України відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили чи протиправних дій третіх осіб, видані компетентними органами (установами) та засвідчені в установленому порядку. 
За проведеною перевіркою в базі даних ЄАІС ДМСУ відсутня інформація про оформлення вказаного транспортного засобу у будь-якому іншому митному режимі чи оформлення на нього будь-яких митних документів. 
Суд першої інстанції дослідивши докази у справі дійшов висновку, що ОСОБА_2 перевищив строк тимчасового ввезення транспортного засобу на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а тому в його діях містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст.481 МК України.
Апеляційний суд погоджується з таким рішенням місцевого суду з огляду на таке
Так, відповідно до ч. 1 ст. 458 МК порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Положеннями ч. 1 ст. 486 МК передбачено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Згідно ч. 1 ст. 495 МК доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Відповідно до вимог ст.ст. 486, 489 МК України, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду 1-ої інстанції відносно наявності у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України з таких підстав. 
Частиною 6 ст. 481 МК України передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.
За вчинення вказаного правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.
Вказане правопорушення є триваючим, оскільки це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. Така позиція викладена у постанові КАС у складі ВС від 11.04.2018 у справі №804/401/17.
Водночас, матеріали справи не містять відомостей відносно того, що ОСОБА_2 а до теперішнього часу вживалися будь-які заходи, спрямовані на вирішення питання щодо вивезення зазначеного транспортного засобу будь-яким із способів за межі митної території України або з приводу звернення до митного органу з приводу продовження строків, які встановлені для тимчасового ввезення транспортних засобів на митну територію України.
Окрім того, Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» від 08.11.2018  внесено зміни до ст. 481 МК України. Вказані зміни повинні були набрати чинності через 180 днів з дня, наступного за днем опублікування цього Закону. Відповідно до викладених змін, стаття 481 МК України містить у собі 6 частин.
Однак, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про електронні довірчі послуги» від 16.05.2019  строк набрання чинності таких змін збільшено зі 180 до 270 днів, а тому редакція ч. 6 ст. 481 МК України набула чинності 22.08.2019.
Відтак, у будь-якому разі початком вчинення ОСОБА_2 порушення є 29.11.2020, відповідно станом на вказану дату набрала законної сили ч. 6 ст. 481 МК України та факт порушення відбувся під час дії зазначеної норми Митного Кодексу України.
При цьому, відповідно до ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
За приписами ч.ч. 6, 7, 8 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. У разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання митним органам власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим знищення або руйнування. Транспортні засоби особистого користування, тимчасово ввезені на митну територію України громадянами більш як на 30 діб, підлягають державній реєстрації. Порядок державної реєстрації транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України громадянами, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Проте, МК України передбачає і обставини, за яких особою, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть бути не вивезені у встановлений строк, але за умов дотримання відповідних зобов`язань.
Так, абз. 4 ч. 4 ст. 380 МК передбачено, що строки, передбачені абзацами першим, другим, третім та п`ятим цієї частини, можуть бути продовжені митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.
Частиною 1 ст. 460 МК визначено, що вчинення порушень митних правил, передбачених ч. 3 ст. 469, ст. 470, ч. 3 ст. 478, ст. 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (ст. 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
З огляду на матеріали справи, 17.09.2023 о 10 год. 19 хв. під час здійснення митного контролю та перевірки документів, відпрацювання АСАУР, відповідно до інформації АСМО «Інспектор» розділу «Журнал пункту пропуску», встановлено, що громадянин респ. Азейбарджану ОСОБА_2 29.11.2019 ввіз легковий автомобіль марки «OPEL ASTRA G CC», держ. знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , реєстрації Литви, на митну територію України через пункт пропуску "Гоптівка – Нехотєєвка", в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» для особистого користування (а.с. 8).
Апеляційний суд враховує факт введення на території України з 12.03.2020 дію карантину на підставі постанови КМУ від 11.03.2020 № 2011 та 24.02.2022 військового стану у зв`язку зі збройною військовою агресією РФ проти України.
Окрім того, апеляційний суд також враховує Лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022року №2024/02.0-7.1, яким військову агресію РФ проти України, що стала підставою для введення з 24.02.2022 воєнного стану, визнано обставинами дії непереборної сили, які діють до офіційного їх закінчення. Однак, на переконання апеляційного суду зазначені обставини не призводять до автоматичного звільнення від відповідальності щодо невиконання зобов`язань.
Водночас при прийнятті рішення апеляційний суд звертає на наступні вимоги діючого законодавства.
Приписами ст. 192 МК передбачено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.
Відповідно до «Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявлено митного режиму» якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.
При цьому, вчинити зазначені дії особа фактично має до настання строку спливу терміну вивезення транспортного засобу.
Так, в матеріалах справи відсутні будь-які заяви ОСОБА_2 , які б свідчили про неможливість останнім вивезти транспортний засіб, а також докази вчинення ним будь-яких дії, передбачених ст. 192 МК України, зокрема щодо звернення до митних органів до спливу строку ввезення транспортного засобу.
Таким чином, слід констатувати, що ОСОБА_2 не здійснив жодних дій, які б могли вказувати на те, що останній намагався не порушити строк вивезення транспортного засобу у передбачений законом строк, що свідчить про наявність в його діях ознак порушення митних правил, відповідальність за які передбачена ч. 6 ст. 481 МК України, та як наслідок безпідставність доводів сторони захисту в наведеній частині.
Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника щодо порушення права ОСОБА_2 на захист під час складення протоколу про порушення митних правил, зокрема, у зв`язку із незалученням перекладача, та спростовуються матеріалами справи, які містять пояснення ОСОБА_2 на російській мові (а.с. 6) із зазначенням його бажання давати пояснення на російській мові, що скріплено його підписом, при цьому відповідно до наданих ним пояснень вбачається, що він не заперечував факт порушення ним річного строку тимчасово ввезення транспортного засобу, який у зазначений строк не зміг вивезти у зв`язку із введенням на території України карантину та воєнного стану, при цьому повідомив, що автомобіль внаслідок ракетної атаки м. Харкова згорів. 
Окрім того, право ОСОБА_2 на захист було реалізовано в суді апеляційної інстанції шляхом забезпечення участі його захисника в розгляді провадження. 
Апеляційний суд не вбачає підстав для надання оцінки доводам сторони захисту, які викладені в додаткових поясненнях до апеляційної скарги, які по суті є уточненням до апеляційної скарги, подання яких не передбачено чинними нормами КУпАП, а згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, яка, в даному випадку, містила лише один довід про порушення права ОСОБА_2 на захист, при цьому апеляційний суд наголошує, що справа в провадженні апеляційного суду перебувала з 11.07.2024, розгляд якої було призначено на 02.09.2024 та відкладено за клопотанням захисника на 01.10.2024, а додаткові пояснення ним, були подані лише 01.10.2024.
Водночас, апеляційним судом встановлені обставини, які вказують на те, що на момент розгляду справи відносно ОСОБА_2 в суді 1-ої інстанції закінчився строк накладення адміністративного стягнення.
Так, приписами п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне  правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Строки накладення стягнень у справах про порушення митних правил визначені ст. 467 МК України, відповідно до ч. 1 якої, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.
Водночас, ст. 38 КУпАП встановлені строки накладання адміністративного стягнення за вчинення різних складів адміністративних правопорушень передбачених КУпАП.
При цьому, системний аналіз приписів ст. 38 КУпАП свідчить про те, що граничний строк накладання адміністративного стягнення становить два роки з дня його вчинення. 
В даному випадку має значення саме строк виявлення правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_3 .
Як було зазначено вище, 29.11.2019 ОСОБА_2 ввіз легковий автомобіль марки «OPEL ASTRA G CC», держ. знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , реєстрації Литви, на митну територію України через пункт пропуску "Гоптівка – Нехотєєвка", в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» для особистого користування, який не вивезено за межі митної території України.
Отже, строк тимчасового ввезення у митному режимі транзит наведеного транспортного засобу сплив 29.11.2020.
Особливості виконання митних формальностей при поміщенні товарів у митні режими, передбачені Митним кодексом України, та під час перебування товарів у відповідному митному режимі визначені Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 за №657 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.10.2012 за №1669/21981 (далі-Порядок)
Розділом ІІ Порядку визначені особливості виконання митних формальностей відповідно до митного режиму тимчасового ввезення.
При цьому, Главою 5 цього Розділу врегульовано питання щодо здійснення контролю за дотриманням вимог митного режиму тимчасового ввезення, та частиною першою передбачено, що контроль за дотриманням умов митного режиму тимчасового ввезення покладається на митницю оформлення.
Частиною 5 Розділу ІІ Порядку передбачено, що для забезпечення контролю за товарами, що перебувають у митному режимі тимчасового ввезення, а також обміну інформацією між митними органами стосовно таких товарів використовується ЄАІС.
До ЄАІС вноситься інформація про митні формальності, що виконуються відносно тимчасово ввезених товарів, зокрема про:
-поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення;
-засоби, застосовані для ідентифікації товарів;
-дозволи, надані митним органом на неодноразове переміщення через митний кордон України товарів протягом строку дії митного режиму тимчасового ввезення;
-дозволи (загальні дозволи) на тимчасове ввезення контейнерів, пiддонiв, упаковок без оформлення МД або книжки А.Т.А.;
-продовження строку тимчасового ввезення;
-строк, установлений митним органом для реекспорту;
-передачу права використання митного режиму тимчасового ввезення;
-проведення митного огляду;
-складення протоколу про порушення митних правил;
-накладення арешту або тимчасове вилучення тимчасово ввезених товарів у справі про порушення митних правил;
-завершення режиму тимчасового ввезення;
-припинення режиму тимчасового ввезення.
Інформація до ЄАІС вноситься посадовою особою митного органу, яким здійснюється відповідна митна формальність, невідкладно після її виконання.
В свою чергу, ч. 4 Розділу ІІ Порядку визначено, що наявність, стан товарів, що перебувають у режимі тимчасового ввезення, а також їх цільове використання контролюються митними органами із застосуванням форм митного контролю, визначених ст. 336 Кодексу.  Вибірковість та періодичність здійснення митного контролю визначається відповідно до положень ст. 320 Кодексу, характеристики товарів, мети, строку та інших умов перебування товарів у режимі тимчасового ввезення.
Частиною 1 ст. 320 МК України визначені форми та обсяги митного контролю, які обираються  посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або  автоматизованою системою управління ризиками.
Не допускається визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь їх посадових осіб у здійсненні митного контролю.
Відповідно до ч. 4 ст. 337 МК України контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань митної справи.
Більш того, Главою 77 передбачені взаємовідносини митних органів з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, суб`єктами підприємницької діяльності
Згідно з ч. 1 ст. 558 МК України митні органи при виконанні покладених на них завдань взаємодіють, у тому числі шляхом обміну інформацією, з правоохоронними органами в порядку, встановленому законодавством.
Частиною 6 зазначеної статті передбачено, що митні органи зобов`язані передавати Державній прикордонній службі України та органам Національної поліції інформацію щодо транспортних засобів та осіб, стосовно яких митними органами виявлено порушення строків тимчасового ввезення транспортних засобів та/або строків переміщення транспортних засобів у митному режимі транзиту, якщо особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не були присутні при складенні протоколу про порушення митних правил.
З метою контролю за державною реєстрацією транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України громадянами, у строки, встановлені законодавством, а також контролю за цільовим використанням та/або передачею транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України чи поміщених у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такі транспортні засоби на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту, митні органи у автоматизованому режимі зобов`язані передавати органам Національної поліції інформацію щодо:
- транспортних засобів особистого користування із зазначенням строків їх тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту та із зазначенням відомостей про осіб, які тимчасово ввезли такі транспортні засоби чи помістили їх у митний режим транзиту;
- транспортних засобів особистого користування, щодо яких порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме порушено строки їх тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, із зазначенням відомостей про осіб, які тимчасово ввезли ці транспортні засоби чи помістили їх у митний режим транзиту.
Із аналізу зазначених норм вбачається, що саме митні органи здійснюють контроль, в тому числі щодо виявлення порушення строків тимчасового ввезення транспортних засобів з використанням ЄІАС та аналізу відомостей з цієї системи щодо завершення режиму тимчасового ввезення, припинення режиму тимчасового ввезення, та зобов`язані у разі такого виявлення повідомляти Державну прикордонну службу України та органи Національної поліції у випадках, коли особа, що порушила такі строки та не була присутня при складенні протоколу про порушення митних правил.
Тобто, протоколи про порушення митних правил, у разі виявлення митними органи порушення строку тимчасового ввезення, можуть складатись і за відсутності особи, і саме в таких випадках митний орган зобов`язаний самостійно виявляти та фіксувати такі порушення, а не лише під час перетину відповідною особою державного кордону (як в даній справі) під час перевірки наявності відомостей про тимчасове ввезення такою особою на митну територію України транспортного засобу.
Проаналізувавши обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що у митного органу при наявності доступу до ЄІАС та наявності в ній відомостей про строки тимчасового ввезення ОСОБА_2 на митну територію України транспортного засобу в режимі «тимчасове ввезення до 60 днів», вже існувало беззаперечне право на внесення такого транспортного засобу до категорії ризикового та зобов`язувало надати таку інформацію до Державної прикордонної служби України та органів Національної поліції, з метою якнайшвидшого встановлення місця знаходження транспортного засобу та ОСОБА_2 , як особи, що його тимчасово ввезла на митну територію України, та відповідно невідкладно скласти протокол про порушення митних правил за ст. 481 МК України.
Однак, митними органами таких дій вчинено не було, оскільки протокол про порушення митних правил №1545/50000/23 було складено лише 17.09.2024, під час перетину ОСОБА_2 державного кордону України, тобто майже через чотири роки з моменту порушення строку тимчасово ввезення останнім автомобіля (29.11.2020), що на переконання апеляційного суду вказує на закінчення строків накладення адміністративного стягнення.
Доводи представника митниці з приводу того, що виявлення вказаного порушення митних правил стало можливим лише під час безпосереднього переміщення ОСОБА_2 через митний кордон України, адже саме таким чином функціонує Єдина автоматизована система митних органів України, на переконання апеляційного суду не можуть бути підставою для накладення стягнення на особу, оскільки обрахунок строків накладення стягнення не може ставитися у залежність від внутрішньої організації роботи в органах митниці. Митниця як орган виконавчої влади зі значним штатом співробітників наділена відповідними засобами та можливостями щодо оперативного опрацювання відповідних документів.
За приписами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.06.2006, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Апеляційний суд під час розгляду зазначеної справи також враховує практику ЄСПЛ (п. 137 рішення від 09.01.2013 у справі «Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22.10.1996 у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbingsand Others v. theUnited Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.
Водночас, апеляційний суд наголошує, що відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Вказані обставини є підставою для закриття апеляційним судом провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення.
Частина 6 ст. 530 МК України передбачає, що перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України
Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Відповідно до приписів КУПАП та МК України, наслідком закінчення строку є неможливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинене нею діяння, а тому постанова суду 1-ої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою провадження щодо ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 1 ст. 467 МК України.
Керуючись ст.ст. 7, 268, 285, 294 КУпАП, ст.ст. 467, 486, 527, 528, 529 МК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу захисника Холостенка О.В., в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 11.04.2024 про накладення стягнення на  ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України – скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП та ст. 467 МК України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца