Справа № 308/13395/24

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

03.10.2024                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/659/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.08.2024.
Цією постановою:
        ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, бойовий медик 1 взводу охорони 3 роти охорони 3 батальйону охорони в/ч НОМЕР_1 , визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.
З протоколу про військове адміністративне правопорушення серії ТО950 № 157-2024 від 09.08.2024 та постанови судді від 16.08.2024 вбачається, що 08.08.2024 о 19 год 45 хв у с. Оноківці Ужгородського району, на території підрозділу 3 батальйону охорони в/ч НОМЕР_1 , бойовий медик 1 взводу охорони 3 роти охорони 3 батальйону охорони молодший сержант ОСОБА_1 при виконанні службових обов`язків перебувала з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, рухів, відповідний запах з порожнини рота, і о 20 год 40 хв КНП «ОЗЗН ПД м. Берегова» ЗОР було зафіксовано стан алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 11, 13, 128, 241 Статуту внутрішньої служби ЗС України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту ЗС України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить дану постанову скасувати та звільнити її від адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП і обмежитись усним зауваженням. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи та, розглянувши справу без її участі, не врахував дані про її особу, внаслідок чого призначив їй занадто суворе адміністративне стягнення. Не заперечує своєї вини, однак стверджує, що причиною вчинення правопорушення є її психологічний стан, пов`язаний з пережитими стресовими подіями на фоні сварок із співмешканцем та важкістю і умовами служби в особливий період, а саме більше 20 місяців. Раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, самостійно виховує та утримує двох малолітніх дітей, більшу частину часу проводить на службі, що призвело до морального виснаження та суттєвого порушення психо-емоційного стану. За ці дії на неї накладено дисциплінарне стягнення, а саме позбавлено додаткової грошової винагороди в сумі 30000 грн та значної частини заробітної плати, у 
-2-

зв`язку з чим штраф у розмірі 17000 грн суттєво вплине на матеріальний стан її сім`ї, так як не вистачатиме коштів для утримання дітей. Її діями нікому не завдано будь-якої шкоди. Наведені обставини дають підстави визнати вчинене нею правопорушення малозначним. Разом з тим, просить поновити їй строк на апеляційне оскарження як такий, що пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що не була повідомлена про час та місце розгляду справи, смс-повідомлення не бачила, так як у період з 10.08.2024 по 23.08.2024 знаходилась на стаціонарному лікуванні та була обмежена у користуванні мобільним телефоном через свій психологічно-емоційний стан, а копію постанову отримала 26.08.2024.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала клопотання та апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та її апеляційна скарга підлягають задоволенню, з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова судді винесена без участі ОСОБА_1 . При цьому, копією виписки № 1569 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого підтверджено доводи ОСОБА_1 про те, що у період з 10.08.2024 по 23.08.2024 вона знаходилась на стаціонарному лікуванні. Разом з тим, матеріали справи не містять жодних відомостей, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 отримала копію оскаржуваної постанови в інший строк, ніж той, на який вона вказує, а саме 26.08.2024.
Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду від 16.08.2024, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, враховуючи, що пропущений строк є незначним, причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення визнаються поважними, у зв`язку з чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а строк поновленню.
Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст. 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Крім того, ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

-3-

Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у повному обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події.
Зокрема вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про військове адміністративне правопорушення серії  ТО950 № 157-2024 від 09.08.2024, з якого вбачається, що 08.08.2024 о 19 год 45 хв у с. Оноківці Ужгородського району, на території підрозділу 3 батальйону охорони в/ч НОМЕР_1 , бойовий медик 1 взводу охорони 3 роти охорони 3 батальйону охорони молодший сержант ОСОБА_1 при виконанні службових обов`язків перебувала з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, рухів, відповідний запах з порожнини рота, і о 20 год 40 хв КНП «ОЗЗН ПД м. Берегова» ЗОР було зафіксовано стан алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 11, 13, 128, 241 Статуту внутрішньої служби ЗС України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту ЗС України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджуються також висновком щодо результатів медичного огляду № 159 від 08.08.2024, проведеного КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» ЗОР, з якого вбачається, що ОСОБА_1 на момент освідування перебувала у стані алкогольного сп`яніння; рапортом командира 3 роти охорони 3 батальйону охорони в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 , пояснюючими записками військовослужбовців ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та іншими матеріалами справи. 
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП адміністративного правопорушення та ОСОБА_1 не оспорюються, а тому апеляційним судом в силу положень ч. 7 ст. 294 КУпАП не перевіряються.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи, розглянувши її без його участі, чим позбавив можливості дати пояснення щодо обставин події та надати докази у підтвердження її невинуватості, апеляційний суд до уваги не бере і відхиляє з таких підстав.
       З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова судді винесена 16.08.2024 за відсутності ОСОБА_1 , яка була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи. В матеріалах справи (а. с. 17) міститься заява останньої на отримання нею судової повістки в електронній формі за допомогою SMS-повідомлення від 10.08.2024 та на (а.с. 21) міститься довідка про доставку SMS-повідомлення від 15.08.2024, отже ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, однак на розгляд справи не з`явилася. 
       Таким чином, взявши до уваги факт належного повідомлення ОСОБА_6 про час і місце судового розгляду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_6 , розцінивши її неявку в судове засідання, як спробу затягування розгляду справи.
       Тому, апеляційний суд вважає, що право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист судом першої інстанції порушено не було, а ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, самостійно обрала таку лінію захисту.        

-4-

       Таким чином, докази, покладені судом в обґрунтування винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.172-20 КУпАП, визнаються належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, та є такими, що не викликають сумніву, а доводи апеляційної скарги жодним чином не впливають на висновок судді про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки склад вчиненого адміністративного правопорушення знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось їй за провину.
Таким чином при розгляді даної справи суддя місцевого суду дотримався вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.
Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).
Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи 

-5-

та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Таким чином, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , яка вину визнала, раніше не притягувалася до кримінальної та адміністративної відповідальності, її вік, рід занять, майновий стан, з огляду на надані нею відомості: позитивної характеристики з місця служби, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, психологічного захворювання (гостра реакція на стрес), відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, а також відомостей про застосування відносно ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, апеляційний суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки надалі.
Керуючись ст. 22, 294 КпАП, апеляційний суд
   
П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.08.2024.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.08.2024, щодо ОСОБА_7 ,- скасувати.
На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_8 від адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП за малозначністю й оголосити їй усне зауваження, а провадження у справі закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.
       Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя