ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року	Львів	Справа № 300/6277/24 пров. № А/857/23672/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                            Мікули О. І.,
суддів          -                                                    Курильця А. Р., Пліша М. А., 
з участю секретаря судового засідання –      Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року у справі №300/6277/24 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа - ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафу,-

суддя в 1-й інстанції – Тимощук О. Л.,
дата ухвалення рішення – 12 вересня 2024 року, 
місце ухвалення рішення – м. Івано-Франківськ,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

                                                        в с т а н о в и в:

Позивач – Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернулося в суд з позовом до відповідача – Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа - ОСОБА_1 , в якому просило визнати протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваночка В.Ю. щодо винесення постанови від 07 серпня 2024 року ВП №74688136 про накладення штрафу; скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваночка В.Ю. від 07 серпня 2024 року ВП №74688136 про накладення на ГУ ПФУ в Івано-Франківській області штрафу в розмірі 10200 грн. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що відповідачем протиправно прийнято оскаржувану постанову накладення штрафу у розмірі 10200 грн у виконавчому провадженні, оскільки рішення суду у справі №300/2884/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області виконано в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження, а саме: підвищення до пенсії як інваліду війни відповідно до положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" від 28 грудня 2011 року №1381 вирахувано у розмірі 25% від основного розміру пенсії, із урахуванням сум індексації пенсії за 2022 рік, за 2023 рік та 2024 рік, що підтверджується протоколом станом на 12 квітня 2023 року та розпорядженням з 01 квітня 2024 року, де пенсія склала — 33971,13 грн. Звертає увагу на те, що Головним управлінням з 01 вересня 2024 року нараховано та забезпечено виплату пенсії ОСОБА_1 у повному розмірі, а саме: в сумі 36333,51 грн. Таким чином, Головним управлінням добровільно вчинено весь обсяг дій і прийнято достатньо правових рішень, які забезпечили виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року у справі за №300/3373/23. З врахуванням наведеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Третя особа – ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що постанова про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн винесена саме 07 серпня 2024 року, а судове рішення у справі №300/2884/24, на яке покликається апелянт, вступило в силу лише 09 серпня 2024 року. На думку третьої особи, пенсійний орган злісно ухилився від виконання судового рішення у справі №300/3373/23 з 29 лютого 2024 року по 07 серпня 2024 року, а виконання скаржником вимог судового рішення у справі №300/2884/23 жодним чином не стосується повного виконання судового рішення від 05 липня 2024 року у справі №300/3373/23. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Відзив на апеляційну скаргу відповідачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву відповідача на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи у режимі відеоконференції, однак через технічні проблеми інтернет- зв`язку провести судове засідання в режимі відеоконференції не було можливим, відповідно до ч.5 ст.195 КАС України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву, а тому враховуючи наведене, згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року у справі №300/3373/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року,  визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у проведенні з 12 квітня 2023 року ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 12 квітня 2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження розміру пенсії максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Таким чином, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року у справі №300/3373/23, з урахуванням положення частини 2 статті 255 КАС України, набрало законної сили 29 лютого 2024 року.
Івано-Франківським окружним адміністративним судом 19 березня 2024 року видано виконавчий лист №300/3373/23, на підставі якого 09 квітня 2024 року відповідачем відкрито виконавче провадження №74688136.
Позивач листом від 09 лютого 2023 року №0900-0904-5/23378 повідомив відповідача про те, що ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на виконання рішення суду провело перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 Виплату в перерахованому розмірі здійснено 01 квітня 2024 року в сумі 33833,74 грн. Доплату за період з 12 квітня 2023 року по 31 травня 2023 року в сумі 1689,45 включено в реєстр, виплата за яким буде проведена за наявності фінансування з Державного бюджету (а.с.18).
Головним державним виконавцем Іваночком В. Ю. 07 серпня 2024 року у виконавчому провадженні №74688136 прийнято постанову про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області штрафу у розмірі 10200 грн за повторне невиконання судового рішення (а.с.13,14).
Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся із цією позовною заявою у суд.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений положеннями чинного законодавства України, оскільки позивачем у повному обсязі не забезпечено виконання рішення суду від 26 вересня 2023 року у справі №300/3373/23, а саме: не здійснено виконання в частині виплати «без обмеження пенсії максимальним розміром», так як виплата пенсії ОСОБА_1 і надалі проводиться не у повному розмірі 35923,18 грн, а з урахуванням максимального розміру 33833,74 грн, тому постанова від 07 серпня 2024 року ВП №74688136 про накладення на ГУ ПФУ в Івано-Франківській області штрафу в розмірі 10200 грн є правомірною та підстави для її скасування відсутні.
Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Ч.3 ст.14 КАС України передбачає, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
За змістом ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч.4 ст.372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, вказаним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до вказаного Закону, а також рішеннями, які відповідно до вказаного Закону підлягають примусовому виконанню.
Правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. При цьому, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника. Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, а також дотриманням сторонами виконавчого провадження свої обов`язків.
Зокрема, ч.1 ст.18 вищезазначеного Закону №1404-VIII передбачає, що Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 
Згідно з п.1 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.
Відповідно до п.16, п.18 вищезазначеної статті  виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Згідно з ч.1 ст.63 Закону України “Про виконавче провадження” за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 вказаного Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
Відповідно до ч.2 ст.63 Закону України “Про виконавче провадження” у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року у справі №300/3373/23, яке набрало законної сили 29 лютого 2024 року, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 12 квітня 2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження розміру пенсії максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.
Зі змісту протоколу про перерахунок пенсії №0903003234 - МВС від 12 квітня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 на підставі рішення суду здійснено перерахунок пенсії з 01 квітня 2024 року, в результаті якого нараховано пенсію (з надбавками) в розмірі 35923,18 грн, однак визначено розмір пенсії з урахуванням максимального розміру 33833,74 грн (а.с. 20).
Крім того, відповідно до розрахунку на доплату пенсії за пенсійною справою №0903003234 пенсійним органом нараховано доплату за період квітень-травень 2023 року в сумі 1689,45 грн (а.с.21), при цьому, як стверджує позивач, таку доплату включено в реєстр, виплата за яким буде проведена лише після фінансування з Державного бюджету (а.с.21).
Матеріалами справи стверджується, що 09 квітня 2024 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваночка В.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання судового рішення у справі №300/3373/23, яким, зокрема, зобов`язано Головне управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 12 квітня 2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум (а.с.16-17).
Так, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 17 квітня 2024 року № 0900-0904-5/23378 повідомило державного виконавця про добровільне виконання рішення суду у справі №300/3373/23 та долучило копію перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зі змісту перерахунку пенсії у пенсійній справі №0903003234 від 01 квітня 2024 року вбачається, що підсумок пенсії складає 35923,18 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії складає 33833,74 грн (а.с.20).
Таким чином колегія суддів зазначає, що покликання апелянта на добровільне виконання судового рішення до відкриття провадження у справі не заслуговують на увагу, оскільки матеріалами справи стверджується, що пенсійним органом без поважних на те причин не здійснено нарахування пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром на виконання рішення суду у справі №300/3373/23, що є підставою для накладення на боржника штрафу.
Крім того, зі змісту оскаржуваної постанови від 07 серпня 2024 року ВП №74688136 про накладення на ГУ ПФУ в Івано-Франківській області штрафу в розмірі 10200 грн вбачається, що 05 червня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника за невиконання судового рішення та надано 10 днів для вчинення всіх можливих заходів для повного фактичного виконання рішення суду.
Станом на 07 серпня 2024 року боржником не вчинено жодних заходів для фактичного виконання рішення суду, тому державним виконавцем прийнято рішення про накладення штрафу на боржника у подвійному розмірі, з подальшим зверненням в органи Національної поліції з клопотанням про вчинення боржником кримінального правопорушення (а.с.13).
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що докази оскарження постанови державного виконавця від 05 червня 2024 року про накладення штрафу на боржника матеріали справи не містять, і такі пенсійним органом не долучено, як і не долучено доказів виконання судового рішення.
З врахуванням наведених вище обставин колегія суддів, враховуючи ту обставину, що на дату прийняття спірної постанови матеріали виконавчого провадження не містили інформації про виконання боржником рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду №300/3373/23 від 09 квітня 2024 року, дійшла висновку про те, що головним державним виконавцем правомірно винесено постанову від 07 серпня 2024 року ВП №74688136 про накладення штрафу на боржника у розмірі 10200,00 грн за повторне невиконання судового рішення та встановлено новий строк для виконання рішення, а також попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення, у відповідності до ст. 382 Кримінального кодексу України.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений положеннями чинного законодавства України, оскільки позивачем у повному обсязі не забезпечено виконання рішення суду від 26 вересня 2023 року у справі №300/3373/23, а тому постанова від 07 серпня 2024 року ВП №74688136 про накладення на ГУ ПФУ в Івано-Франківській області штрафу в розмірі 10200 грн є правомірною та підстави для її скасування відсутні.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст.229, 242, 243, 250, 268, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

                                                     п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2024 року у справі №300/6277/24 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 06 листопада 2024 року.