25.11.24
22-ц/812/1844/24
Провадження № 22-ц/812/1844/24
ПОСТАНОВА
Іменем України
25 листопада 2024 року                                                        м. Миколаїв
                                                                                справа № 945/689/24
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В.
суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,
переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,  ОСОБА_1 , поданою представником – адвокатом Зотіковим Сергієм Євгеновичем, на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 07 жовтня 2024 року під головуванням судді Костюченка Г.С., повний текст судового рішення складений 08 жовтня 2024 року,
У С Т А Н О В И В:
В березні 2024 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі -ТОВ «Коллект Центр») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позивач зазначав, що 25 червня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит №101641256, строком на 30 днів, з 25 червня 2021 року по 25 липня 2021 року, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит у сумі 10 200 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3825 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та стандартною (базовою) процентною ставкою за користування кредитом 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Право вимоги за вказаним договором відповідно до укладених договорів факторингу між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» від 17 грудня 2021 року № 17/12-2021, а в подальшому між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» від 10 березня 2023 року за №10-03/2023/01 перейшло до ТОВ «Коллект Центр».
За твердженням позивача відповідач умови кредитного договору не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, що станом на 08 березня 2024 року складає 52 197 грн 82 коп., з яких: 8 502 грн 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 42 675 грн 82 коп. – заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 1020грн 00коп.- заборгованість з комісії, яку позивач просив стягнути.
У відзиві на позовну заяву представник ОСОБА_1 – адвокат Зотіков С.Є. -вказував, що ОСОБА_1 позов визнає частково: у розмірі 22 865 грн 92 коп. – в межах заборгованості станом на дату закінчення строку кредитування - 07.11.2021 року. Тоді як позивачем наданий розрахунок, в якому борг збільшився на суму процентів 29 331 грн 90 коп., нарахованих за період з 17.12.2021 по 23.02.2022 року (69 днів), тобто поза межами пролонгованого строку повернення кредиту згідно п.п. 2.3.1.2, що не відповідає умовам Договору. Щодо заявлених позивачем витрат на правничу допомогу вказував, що згідно акту виконаних робіт, складеному ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігл Ассістанс», сума витрат складає 13 000 грн, в тому числі 4000 грн за надання усної консультації з вивчення документів (2 години) та 9000 грн за складання позовної заяви для подачі до суду – 3 години, однак в акті не зазначено, які документи вивчались та які консультації надавались адвокатом, зокрема чи пов`язані такі дії із поданням позову у даній справі. Звертав увагу на те, що вивчення документів є елементом процесу складання позовної заяви, а тому заявлені витрати на правничу допомогу є завищеними та неспівмірними зі складністю справи. з врахуванням незначного обсягу документів, наявності усталеної практики розгляду судами подібних спорів та вважає співмірною суму витрат із даним позовом та фактичним обсягом роботи в сумі 3000 грн. 
Також представник ОСОБА_1 – адвокат Зотіков С.Є. - зазначив, що відповідачем були понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн, а тому просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. (різницю від зарахування в рахунок витрат на правничу допомогу позивача у суді).
В письмових поясненнях від 15 липня 2024 року ТОВ «Коллект Центр» зазначає про правомірність нарахування відсотків поза межами 60-денного строку, на який було продовжено строк кредитування. Стосовно заперечень відповідача про розмір витрат на правову допомогу ТОВ «Коллект Центр» вказує що, відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Щодо вимог представника відповідача про стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витрат на правову допомогу представник позивача звертає увагу на те, що спір виник внаслідок протиправної поведінки відповідача, пов`язаної з тривалим невиконанням умов договору. Отже, стягнення витрат на правничу допомогу з позивача не можна вважати розумним, справедливим та таким, що відповідає засадам цивільного судочинства. Таким чином, витрати на правову допомогу, заявлені відповідачем, є безпідставними, а їх розмір є завищеним та необґрунтованим, а тому у їх стягненні слід відмовити або суттєво зменшити її розмір.
17 липня 2024 року адвокат Зотіков С.Є. вдруге звернувся до суду з заявою в якій просив зменшити суму заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, посилаючись на їх непропорційність до складності справи та ціни позову та часткову необґрунтованість.
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 101641256 від 25.06.2021 у розмірі 22 865 грн 92 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 8 502 грн 00 коп., заборгованості за процентами – 13 343 грн 92 коп., заборгованості з комісії – 1020 грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» 1 326 грн 26 коп. судового збору.
При ухваленні рішення суд виходив із того, що відповідач порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, але позивач має право стягнути заборгованість за процентами лише у межах строку дії договору, а тому не має правових підстав для стягнення з відповідача суми відсотків за 69 календарних днів (17.12.2021 – 23.02.2022) у розмірі 29 331 грн 90 коп., нарахованих після закінчення строку його дії. 
Розподіляючи витрати на правову допомогу, суд виходив з принципу пропорційності відшкодування даних витрат, встановленого ч. 2 ст. 141 ЦПК України, та приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, її складність, час, витрачений адвокатами на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), фактичну участь їх при розгляді даної справи, вважав, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача - в розмірі 5 000 грн., з позивача на користь відповідача - в розмірі 3 000 грн., та стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Коллект Центр" різницю між цими сумами - 2000 грн. витрат на правову допомогу (5 000 грн. – 3 000 грн). 
Не погодившись із рішенням суду в частині проведеного судом першої інстанції розподілу витрат на правничу допомогу, представник ОСОБА_1 –– подав апеляційну скаргу, в якій зазначав, що суд не мотивував, чому він визначив витрати, що підлягають стягненню на користь відповідача, у меншому розмірі, ніж витрати, що підлягають стягненню на користь позивача. Так, сам лише факт, що позивач заявив до стягнення більшу суму, ніж відповідач, не може бути підставою стягнення з відповідача більшої суми витрат на адвоката, тим більше, що позовні вимоги були задоволені на 43,8%, тобто більша частина позовних вимог (56,2%) була заявлена необґрунтовано. Оцінюючи розмір заявлених судових витрат на правову допомогу суд повинен був керуватись принципом рівності сторін та застосувати однакові критерії відносно визначення розумного розміру відповідних витрат. Вважає, що суд повинен був виходити з того, що обґрунтованими витратами на правничу допомогу є 5 000 грн. для кожної зі сторін та з урахуванням ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд мав розподілити між сторонами ці витрати виходячи з принципу пропорційності до задоволених вимог: 2 190 грн (43,8%) - на користь позивача, 2 810грн (56,2%) - на користь відповідача та стягнути з позивача різницю в сумі 620 грн.
Посилаючись на викладене, адвокат Зотіков С.Є. - просив рішення суду змінити в частині розподілу судових витрат і стягнення з ОСОБА_1 2000 грн на користь ТОВ «Коллект Центр». Викласти третій абзац резолютивної частини рішення в редакції: «Стягнути з ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 620 грн».
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Коллект Центр» просило рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначало, що спір виник внаслідок протиправної поведінки відповідача, пов`язаної з тривалим невиконанням умов договору, отже стягнення витрат на правничу допомогу з позивача не можна вважати розумним, справедливим та таким, що відповідає засадам цивільного судочинства. Відповідачем було заявлено попередній розмір витрат на правничу допомогу – 2000 грн., проте в подальшому розмір даних витрат було збільшено до 5000 грн. При цьому жодного обґрунтування збільшення таких витрат відповідач не надав, будь-яких додаткових дій не вчиняв, участі в судовому засіданні не приймав. Враховуючи, що обсяг послуг, наданих представником позивача та відповідача, не є ідентичними то суд не зобов`язаний задовольняти вимоги сторін в однаковому розмірі. Також суд мав підстави не задовольняти витрати відповідача, розмір яких перевищує попередній (орієнтовний) розрахунок, вказаний відповідачем у відзиві.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
З матеріалів справи вбачається, що 02 січня 2023 року між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» був укладений договір про надання правової допомоги № 02-01/2023. Відповідно до умов договору адвокатське об`єднання зобов`язалося надати позивачеві юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. 
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду:
- витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 08 січня 2024 року та заявку про надання юридичної допомоги № 977 від 13 березня 2024 року, згідно якої адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» було надано наступні послуги: надання усної консультації з вивчення документів – 2 години (4000 грн), складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду – 3 години ( 9000 грн); копію платіжної інструкції № 413000008 від 09 лютого 2024 року про оплату витрат на правничу допомогу в розмірі 51 000 грн.
01 квітня 2024 року між адвокатом Зотіковим С.Є. та ОСОБА_1 був укладений договір про надання правничої допомоги № 01/04-24. Відповідно до умов договору адвокат зобов`язався надати позивачці професійну правничу допомогу, у вигляді ведення цивільної справи № 945/689/24 за позовом ТОВ «Коллект Центр»  про стягнення з ОСОБА_1  заборгованості  за договором про споживчий кредит від 25.06.2021 року, у суді першої інстанції та в разі необхідності – в Миколаївському апеляційному суді. Зі свого боку позивачка зобов`язалася сплатити на користь адвоката вартість наданої правничої допомоги (гонорар) у розмірі 5000 грн. 00 коп. (2500 грн сплачуються протягом 30 днів після відкриття судом І інстанції провадження у справі; 2500 грн сплачуються протягом 30 днів після прийняття судом рішення по суті спору або ухвали, якою завершується розгляд справи в суді І інстанції.)
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача надано суду:
- протокол визначення бажаного клієнтом результату надання правової допомоги від 18 червня 2024 року.
- копію платіжної інструкції від 29 червня 2024 року про оплату витрат на правничу допомогу в розмірі 2 500,00 грн.
Розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції, застосувавши принцип пропорційності до задоволених вимог, з урахуванням тривалості розгляду справи, її складності, часом, витраченим адвокатами на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), фактичну участь їх при розгляді даної справи, дійшов висновку, що такі витрати підлягають стягненню: з відповідача на користь позивача - у розмірі 5000 грн, а з позивача на користь відповідача – у розмірі 3000 грн. та стягнув з ОСОБА_1 на користь позивача різницю між цими сумами - 2000 грн. витрат на правову допомогу. 
Колегія суддів не може погодитися з рішенням суду в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу з огляду на наступне. 
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до наданих сторонами доказів витрати позивача на правничу допомогу складають 13 000 грн., а відповідача – 5 000 грн., що із застосуванням принципу пропорційності до задоволених вимог у разі часткового задоволення позову, встановленого ч. 2 ст. 141 ЦПК України, становить: для позивача – 5 694 грн (13000х43,8%), для відповідача – 2 810 грн (5000х56,2%).
Разом із тим колегія суддів враховує наступне.
Так, Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (див.: пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (див.: пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Враховуючи передбачені ЦПК України критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність та розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи, апеляційний суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази на підтвердження цих витрат не є безумовною підставою для їх стягнення судом у визначеному розмірі, адже цей розмір є завищеним та не відповідає критерію розумної необхідності цих витрат. 
Апеляційний суд звертає увагу, що з огляду на категорію справи предмет спору в цій справі не є складним, не вимагає вивчення великого обсягу фактичних даних, а складення позовної заяви не потребувало багато часу, враховуючи однотипність спорів щодо стягненні кредитної заборгованості, тоді як з укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» договору про надання правової допомоги та копії платіжної інструкції від 09 лютого 2024 року про оплату витрат на правничу допомогу в розмірі 51 000 грн. слідує , що даний спір є одним із багатьох спорів, у яких АО «Лігал Ассістанс» надає правову допомогу ТОВ «Коллект Центр». Також апеляційний суд бере до уваги майновий стан ОСОБА_1 , яка є матір`ю трьох малолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ІНФОРМАЦІЯ_3 , враховує, що представником відповідача було заявлене клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача до 2 000 грн.
Також, аналізуючи наданий представником відповідачки – адвокатом Зотіковим С.Є. - обсяг виконаних ним робіт (наданих послуг) та витрачений ним на це час, приймаючи до уваги той факт, що справа не є складною, представник відповідача не приймав участь в судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення розміру стягнення з ТОВ «Коллект Центр» витрат на професійну правничу допомогу на користь відповідачки до 2000 грн.
При цьому апеляційний суд не вбачає підстав для застосування частини десятої статті 141 ЦПК України, оскільки таке є правом суду, а не обов`язком.
З огляду на викладене, оскільки суд першої інстанції не звернув належної уваги на всі обставин, що підлягають врахуванню при вирішенні питання розподілу витрат на правничу допомогу, то оскаржуване рішення в зазначеній частині підлягає зміні на підставі п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, 
В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2024 року в апеляційному порядку не було оскаржено.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником – адвокатом Зотіковим Сергієм Євгеновичем, задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2024 року в частині розміру судових витрат на професійну правничу допомогу – змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн 00 коп. (дві тисячі гривень).
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн 00 коп. (дві тисячі гривень).
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                       В.В. Коломієць 

Судді:                                                               Н.В. Самчишина

                                                                                Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складений 02 грудня 2024 року