ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1692/24	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №215/3173/24 Категорія: 304090000 	Суходольський О. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       23 жовтня 2024 року                                                                                                  м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді секретар	Василенко Л.І., Гончар Н.І. Матюха В.І.	

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 05.09.2024 (повний текст складено 05.09.2024, суддя в суді першої інстанції Суходольський О.М.) у цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
в с т а н о в и в :

у травні 2024 року ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з відповідачів солідарно на свою користь за період з 04.04.2017 по 23.02.2022 за порушення строків виконання грошового зобов`язання 3% річних у сумі 26044,22 грн. та інфляційні втрати в сумі 71833,66 грн., а всього 97877,88 грн.
В обґрунтування вказано на те, що рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 30.09.2009 у справі №2-1649/09 солідарно стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №2-1649/09. 
На виконання зазначеного судового рішення судом видано виконавчий лист, який банком пред`явлено для примусового виконання в органи ДВС.
Крім того, внаслідок укладення ряду договорів про відступлення прав вимоги відповідні права перейшли до позивача у справі.
За таких обставин, станом на 23.02.2022, зважаючи на невиконання відповідачами грошових зобов`язань, встановлених рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 30.09.2009 у справі №2-1649/09, котрим з відповідачів солідарно стягнуто заборгованість в розмірі 177806,09 грн., та враховуючи період за котрий здійснюється розрахунок з 04.04.2017 по 23 02.2022, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 05.09.2024 позовні вимоги задоволено частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» заборгованість у сумі 97877,88 грн., а в задоволенні вимог, заявлених до відповідача ОСОБА_2 – відмовлено.
Суд виходив з того, що позичальник ОСОБА_2 на час подачі даного позову до суду вже помер, а поручитель за зобов`язаннями позичальника відповідач ОСОБА_1 має сплатити на користь кредитора 3% річних та інфляційні втрати за порушення строків виконання грошового зобов`язання, що відповідатиме приписам ч.2 ст.625 ЦК України.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку 23.09.2024 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та в позові відмовити у повному обсязі.
Вказує, що позичальник по кредитному договору 21.07.2014 помер. Ухвалами суду у справі №2-1649/09 від 20.09.2022 та від 20.03.2023 відмовлено ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» у поновленні строків пред`явлення виконавчого документа до виконання щодо стягнення боргу з ОСОБА_2 .
Суд не врахував, що нарахування боргу по ст. 625 ЦК України відбулося вже після смерті позичальника.
При цьому правосуб`єктність позичальника ОСОБА_2 припинилася у момент смерті та його кредитні зобов`язання припинилися. При цьому за правовими висновками ВП ВС від 04.07.2023 у справі №570/3891/14 вказано, що порука пов`язана із особою боржника у разі смерті якого є припиненою.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Ушакевич М.П. просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, а вимоги скаржника– без задоволення. Також просить стягнути із скаржника на свою користь 10 000,00 грн. витрат позивача на правничу допомогу при апеляційному перегляді справи. 
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При розгляді справи встановлено, що 19.02.2007 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладено договір №014/3466/31445/73, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 15447,52 доларів США на 72 місяця, зі сплатою 13,50 % річних за користування кредитними коштами. 
З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вищевказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки №014/08/11-03/014/07, за умовами якого остання добровільно взяла на себе зобов`язання перед кредитором відповідати за борговими зобов`язаннями перед кредитором відповідати за борговими зобов`язаннями ОСОБА_2 , які виникають з умов кредитного договору №014/3466/31445/73 від 19.02.2007. 
Позичальник взяв на себе зобов`язання погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно, однак зобов`язання не виконав належним чином, тому банк звернувся до суду із позовом для стягнення заборгованості, яка становила 177806,09 грн.
Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 30.09.2009 у цивільній справі №2-1649/09 стягнуто солідарно з позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №2-1649/0. 
На виконання вищезазначеного судового рішення судом видано виконавчий лист, який банком подано для примусового виконання до ДВС. 
18.12.2019 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» укладений договір відступлення права вимоги №114/2-28, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» передав (відступив), а АТ «Оксі Банк» прийняв права вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за кредитним договором №014/3466/31445/73 від 19.02.2007. 
У подальшому, 18.12.2019 між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (позивач у цій справі) був укладений договір відступлення права вимоги №114/2-28-1, відповідно до умов якого, ВАТ «Оксі Банк» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за кредитним договором №014/3466/31445/73 від 19.02.2007.
За таких обставин, зважаючи на невиконання відповідачами своїх грошових зобов`язань згідно рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 30.09.2009 у справі №2-1649/09, за період часу з 04.04.2017 по 23.02.2022 на підставі ч.2 ст.625 ЦК України позивачем нараховано 3% річних на суму 26044,22 грн. та інфляційні втрати в сумі 71833,66 грн., що разом становить 97877,88 грн.
Позовні вимоги про стягнення цієї суми боргу заявлено суду для вирішення у справі.
Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами.
Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Також згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Також відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та три проценти річних від простроченої суми.
Припис ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо юридичних наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання боржником поширюється на випадки порушення підтвердженого судовим рішенням грошового зобов`язання, що вбачається з висновків постанови ВП ВС від 03.10.2023 у справі № 686/7081/21.
Таким чином, за обставин цієї справи грошове зобов`язання, що спочатку виникло на підставі кредитного договору, після стягнення за рішенням суду кредитної заборгованості трансформувалося у зобов`язання, пов`язане з виконанням уже рішення суду про стягнення коштів, а не умов кредитного договору, забезпеченого порукою відповідача ОСОБА_1 .
З цих підстав апеляційний суд відхиляє аргументи скаржника у справі про те, що нарахування боргу у справі відбулося після смерті позичальника, стосовно якого скаржник є поручителем, а також про те, що порука, пов`язана із особою боржника, у разі його смерті є припиненою, оскільки в даному випадку мають місце грошові зобов`язання з простроченим виконанням не за умовами договорів кредиту чи поруки (для чого правосуб`єктність позичальника має значення), а через невиконання (наявність прострочення) боржником ОСОБА_1 судового рішення про стягнення коштів.
Доказів помилковості розрахунків позивача у справі щодо строків та сум нарахувань за приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України подана апеляційна скарга не містить.
Одночасно апеляційний суд враховує, що за приписами ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
У свою чергу п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Відтак, у зв`язку з пред`явленням позову у цій справі до відповідача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції з порушенням приписів процесуального законодавства вирішив по суті позовні вимоги, заявлені до особи, яка померла.
Слід враховувати, що згідно частин, 1, 2, 4 статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
Отже рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 05.09.2024 у даній цивільній справі слід скасувати в частині вирішення позовних вимог, заявлених до відповідача ОСОБА_2 , та закрити провадження у справі в цій частині згідно п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України.
У решті рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 05.09.2024 слід залишити без змін.
Таким чином подана відповідачем ОСОБА_1 апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Частинами 1 та 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки частка задоволених судом першої інстанції позовних вимог після апеляційного перегляду справи змін не зазнала, витрати скаржника по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають та за рахунок скаржника слід частково відшкодувати витрати позивача на правничу допомогу при апеляційному перегляді справи.
У свою чергу, частинами 1 та 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.  До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18.
Враховуючи обсяг правничої допомоги позивачу на стадії апеляційного перегляду справи, пов`язаної зі складанням відзиву, а також те, що правова позиція позивача сформована при розгляді справи судом першої інстанції та потреби у додатковому збиранні доказів та правовому аналізі обставин справи на стадії її апеляційного перегляду не має, апеляційний суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, які мають бути відшкодовані скаржником позивачу, слід визначити в сумі 3000,00 грн., що відповідає засадам співмірності зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, а також критеріям розумності та справедливості. 
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 377, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

апеляційну скаргу – задовольнити частково.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 05.09.2024 у даній цивільній справі – скасувати в частині вирішення позовних вимог, заявлених до відповідача ОСОБА_2 , та закрити провадження у справі в цій частині.
У решті рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 05.09.2024 – залишити без змін.
Витрати скаржника по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи не відшкодовувати.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу при апеляційному перегляді справи.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 24.10.2024.

Суддя-доповідач

Судді