Ухвала
Іменем України
 
25 листопада 2024 року
м. Київ
 
справа № 754/1955/22
провадження № 61-14707ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:   Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 20 березня 2024 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2022 року Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» (далі - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідачів на свою користь заборгованості за необліковану електричну енергію в розмірі 6 988,33 грн.
 
Деснянський районний суд м. Києва рішенням від 16 січня 2024 року позов задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» вартість необлікованої електричної енергії у сумі 1 705,69 грн. Стягнув з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» вартість необлікованої електричної енергії в сумі по 2 641,32 грн з кожного. В решті позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою. 
 
Київський апеляційний суд ухвалою від 29 лютого 2024 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнив. Звільнив ОСОБА_1 від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року. Апеляційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали, а саме - для надання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважності причини пропуску такого строку та надання апеляційної скарги, в якій необхідно було зазначити інших відповідачів у справі з місцем їх проживання чи перебування, зазначити в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції, уточнити прохальну частину апеляційної скарги з урахуванням вимог статті 374 ЦПК України, надати копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи, і роз`яснив заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду. 
 
Київський апеляційний суд ухвалою від 20 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 16 січня                     2024 року визнав неподаною та повернув особі, яка її подала. 
 
Вказана ухвала мотивована тим, що вимоги ухвали від 29 лютого 2024 року                   ОСОБА_1 виконав не в повному обсязі, а саме - не надав виправленої апеляційної скарги із зазначенням в ній усіх відповідачів у справі з місцем їх проживання чи перебування, не виклав прохальну частину апеляційної скарги відповідно до вимог статті 374 ЦПК України та не надав копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 20 березня 2024 року у цій справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 вересня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 березня 2024 року визнано неподаною та повернуто заявнику.
 
01 листопада 2024 року ОСОБА_1 повторно подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 20 березня 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та справу направити на новий розгляд за правилами загального позовного провадження у іншому складі суду. 
 
Вивчивши касаційну скаргу та оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
 
Щодо оскарження рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року.
 
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
 
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
 
Ураховуючи те, що вже є ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду                  м. Києва від 16 січня 2024 року, відсутні правові підстави для повторного розгляду поданої касаційної скарги в цій частині.
 
Доводи заявника, викладені у касаційній скарзі щодо оскарження рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року, не є підставою для повторного розгляду касаційної скарги в цій частині, оскільки не змінюють призначення імперативної норми процесуального права, викладеної у пункті 3 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року необхідно відмовити з підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
Щодо оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 20 березня 2024 року.
 
За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги заявнику не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.
 
Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, визначеному ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
За приписами частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
 
Згідно з положеннями статей 185, 357 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення скарги без руху апеляційна скарга повертається особі, яка її подала.
 
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ,            від 07 липня 1989 року).
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись із легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).
 
Таким чином, встановивши, що протягом визначеного судом строку вимоги ухвали Київського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року про залишення апеляційної скарги без руху виконані не були, суд апеляційної інстанції, правильно застосувавши положення статей 185, 357 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги заявнику, не порушивши при цьому право ОСОБА_1 на доступ до суду.
 
Доводи касаційної скарги в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 20 березня 2024 року висновків суду не спростовують та на законність судового рішення не впливають.
 
Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга в цій частині є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 березня 2024 року слід відмовити.
 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про зупинення виконання рішення суду першої інстанції та про звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги.
 
Разом із цим, не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 389 та 392 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 20 березня 2024 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. 

Судді:                                                                                                                     А. Ю. Зайцев 
 
Є. В. Коротенко
 
                                                                                                                      М. Ю. Тітов