ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткова)
 
31 жовтня 2024 року                                                                    
м. Київ
 
справа № 369/1053/21
провадження № 61-3724св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І., 
 
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_3 , яка підписана представником ОСОБА_4 , про ухвалення додаткового рішення у справі № 369/1053/21, за касаційними скаргами  ОСОБА_3 , яка підписана представником ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_5 , на постанову Київського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс» (далі - ТОВ «Девелоп Фінанс») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, закриття розділів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з одночасним припиненням та визнанням права власності, встановлення іпотеки на квартиру.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31  липня 2023 року у задоволені позовних вимог ТОВ «Девелоп Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, закриття розділів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з одночасним припиненням та визнанням права власності, а також встановлення іпотеки відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «Девелоп Фінанс» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 липня 2023 року задоволено частково.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31  липня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення наступного змісту:
позов ТОВ «Девелоп Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, закриття розділів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з одночасним припиненням та визнанням права власності, а також встановлення іпотеки задоволено частково;
визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений 15 листопада 2010 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Федотовою О. В. за реєстраційним номером 6287;
визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений 24 травня 2018 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Швидкою  І. М. за № 743 з одночасним визнанням за ОСОБА_1 права власності на вказану квартиру;
визнано за ТОВ «Девелоп Фінанс» право іпотекодержателя на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 330,9  кв. м. для забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 96/П/20/2008-840 від 14 березня 2008 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Девелоп Фінанс» судові витрати у розмірі 5 675,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Девелоп Фінанс» судові витрати у розмірі 5 675,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Девелоп Фінанс» судові витрати у розмірі 5 675,00 грн.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
У березні 2024 року  ОСОБА_3  подав касаційну скаргу за підписом представника  ОСОБА_4 , в якій просив постанову Київського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року скасувати, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 липня 2023 року залишити в силі, витрати на правничу допомогу, що були понесені (будуть понесені)  ОСОБА_3 в суді апеляційної та касаційної інстанцій покласти на ТОВ «Девелоп Фінанс».
У касаційній скарзі  ОСОБА_3 вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції становить 250 000 грн, докази на підтвердження понесення яких будуть надані протягом п`яти дній після ухвалення Верховним Судом судового рішення, оскільки процес надання правничої допомоги буде тривати до заверешення перегляду справи в касаційному порядку.
Постановою Верховного Суду від 11 вересня 2024 року касаційні скарги  ОСОБА_3 , яка підписана представником ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_5 , задоволені частково.
Постанову Київського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року в частині задоволених позовних вимог ТОВ «Девелоп Фінанс»про визнання недійсним договору дарування, визнання недійсним договору купівлі-продажу з одночасним визнанням права власності на квартиру, встановлення іпотеки та судових витрат скасовано.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31  липня 2023 рокув частині позовних вимог ТОВ «Девелоп Фінанс» про визнання недійсним договору дарування залишено в силі. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 липня 2023 року в частині позовних вимог ТОВ «Девелоп Фінанс» про визнання недійсним договору купівлі-продажу з одночасним визнанням права власності на квартиру та встановлення іпотеки змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Стягнуто з ТОВ «Девелоп Фінанс» на користь  ОСОБА_3 судовий збір за подачу касаційної скарги у розмірі 13 620,00 гривень.
Стягнуто з ТОВ «Девелоп Фінанс» на користь  ОСОБА_1 судовий збір за подачу касаційної скарги у розмірі 13 620,00 гривень.
23 вересня 2024 року  ОСОБА_3 подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі за підписом представника ОСОБА_4 .
Заява мотивована тим, що у відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 повідомляв суд апеляційної інстанції, що ОСОБА_3 очікує понести судові витрати у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції у вигляді витрат на професійну правничу допомогу орієнтовно в розмірі 100 000 грн. Сума судових витрат на професійну правничу допомогу, які ОСОБА_3 поніс у зв`язку із розглядом цієї справи в суді апеляційної інстанції становить 137 288,92 грн. Вказує, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 09 липня 2024 року у справі № 911/2025/23, враховуючи скасування касаційним судом постанови апеляційного суду, докази, які підтверджують понесені судові витрати в суді апеляційної інстанції, можуть бути подані до суду касаційної інстанції. Також зазначає, що сума судових витрат на професійну правничу допомогу, які ОСОБА_3 поніс у зв`язку із розглядом цієї справи в суді касаційної інстанції становить 493 291,89 грн. Щодо сроку подання доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу вказує, що постанову Верховного Суду представник отримав через електронний кабінет системи «Електронний суд» 18 вересня 2024 року, тому докази розміру понесених судових витрат надані протягом 5 днів від дня отримання постанови, тобто з пропуском встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України строку, але з поважної причини. Просить поновити строк на подачу доказів понесення витрат на правничу допомогу та на звернення із заявою щодо їх стягнення, стягнути з ТОВ «Девелоп Фінанс» на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 137 288,92  грн та витрати на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції в розмірі 493 291,89 грн.
У жовтні 2024 року від ТОВ «Девелоп Фінанс» надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 137 288,92 грн та витрати на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції в розмірі 493 291,89 грн.
Заперечення мотивовані тим, що:
у заяві не наведено поважних причин неможливості подання доказів понесення витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів, більшість документів, були сформовані до прийняття Верховним Судом постанови, а тому у відповідача була фактична можливість надати їх Верховному Суду;
в актах виконаних робіт (наданих послуг) відсутня будь-яка деталізація щодо видів виконаних робіт (наданих послуг) чи їх обсягу, надані рахунки та деталізації до них не містять підписів відповідача, платіжна інструкція від 20  вересня 2024 року у призначенні платежу не містить ознак юридичних послуг, за які проводилась відповідна оплата, справа № 369/1053/21 не є складною. Таким чином, обсяг часу, начебто витраченого працівниками АО «Юридична фірма «Ілляшев та партнери» на надання правничої допомоги, є явно неспівмірним зі складністю справи та обсягу матеріалізованого результату (у формі процесуальних документів), що створює обгрунтовані сумніви щодо реальності відповідних витрат часу;
сума заявлених витрат на правничу допомогу в судах апеляційної та касаційної інстанцій перевищує 10 % ринкової вартості спірного майна, сума якого складає 4 968 000,00 грн;
значна частина заявлених в деталізаціях до рахунків послуг (робіт), які начебто надавались (виконувались) працівниками АО «Юридична фірма «Ілляшев та партнери» (комунікації через месенджери, робота з вебсайтом, внутрішні наради, опрацювання процесуальних документів чи повідомлень, обговорення з інформаційним центром Верховного Суду стану розгляду справи, судовий збір тощо), не мали наслідком жодних результатів для відповідача тому повинні бути виключені з розрахунку;
з наданих відповідачем деталізацій до рахунків слідує, що здійснюючи супутні витрати при наданні правничої допомоги, АО «Юридична фірма «Ілляшев та партнери» здійснювали переведення відповідних витрат в еквіваленті в іноземній валюті, що є безпідставним покладенням на ТОВ «Девелоп Фінанс» курсової різниці між фактично понесеним розміром супутніх витрат в гривні та відшкодованим відповідачем гривневим еквівалентом цих витрат після їх переведення в євро, що не відповідає меті інституту відшкодування судових витрат;
до заяви не було долучено жодних доказів, які підтверджують факт понесення таких витрат: кур`єрські послуги 11 березня 2024 року у сумі 5,00  євро (214,15 грн); кур`єрські послуги 14 березня 2024 року у сумі 10,00  євро (428,31 грн); кур`єрські послуги 16 січня 2024 року у сумі 5,00 євро (214,15 грн); сплата адміністративного збору за отримання інформації з щодо будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 у сумі 1,16 євро (49,68 грн); сплата адміністративного збору за отримання інформації щодо ОСОБА_1 у сумі 1,16 євро (49,68 грн); кур`єрські послуги 21 травня 2024  року у сумі 5,00 євро (219,43 грн). При цьому оскільки кур`єрські послуги не є професійною правничою допомогою, а тому їх вартість не підлягає розподілу за результатом розгляду справи. Сплата відповідачем комісій за адміністрування супутніх витрат у загальній сумі 1 820,58 грн не є витратами на професійну правничу допомогу, а тому не підлягають розподілу між сторонами за результатом розгляду справи;
витрати на дорогу не можуть бути компенсовані, оскільки вони можуть бути визнані як необхідні лише у випадку, якщо доведено, що адвокат не міг не виконувати свою роботу безпосередньо у суді або що його присутність була обов`язковою і дорога мала вирішальне значення для справи;
кількість годин, витрачених на аналіз судової практики є явно надмірною та необґрунтованою;
безпідставною є вимога покласти на позивача витрати у сумі ПДВ в розмірі 20 % від заявленої суми судових витрат;
АО «Юридична фірма «Ілляшев та партнери» тарифікувала роботу виконавця Грибова Д. І. за збільшеним тарифом у розмірі 240,00 євро за 1 год роботи як радника. Однак, підтверджень того, що Грибов Д. І. є радником або що застосовуваний тариф за його правничу допомогу є вищим за тарифікацію правничої допомоги інших працівників АО «Юридична фірма «Ілляшев та партнери», матеріали справи не містять;
            з огляду на викладене, позивач вважає, що об`єктивно необхідними та співмірним були б витрати на правничу допомогу в загальному розмірі не більше 8 000 грн, в тому числі в суді апеляційної інстанції в розмірі не більше 5 000,00 грн та в суді касаційної інстанції - не більше 3 000,00 грн.
У жовтні 2024 року  ОСОБА_3 за підписом представника  ОСОБА_4 , подав письмові пояснення на заперечення ТОВ «Девелоп Фінанс» щодо ухвалення додаткового рішення у справі.
Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу (частина перша статті 270 ЦПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020  року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що: «із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства … Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони … Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо. Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №  724/318/21 (провадження № 61-19599св21).
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 (провадження № 61-4799св23) зазначено, що: «у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат».
У додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2024 року у справі № 751/6006/21 (провадження № 61-11475св23) зазначено, що: «12 серпня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Бовкун В. І. подав до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі. […] постанова Верховного Суду від 01 серпня 2024 року надіслана одержувачу ОСОБА_3 в його електронний кабінет 08 серпня 2024 року (т. 4 а. с. 122) […] Отже, клопотання ОСОБА_2, яке підписане представником ОСОБА_3 , про поновлення строку для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат слід задовольнити».
У справі, що переглядається:
у відзиві на апеляційну скаргу, поданому представником Грибовим Д. І. , ОСОБА_3 зазначав про суму витрат, які очікує понести під час апеляційного перегляду справи (т. 4, а. с. 25-36). До відзиву представником було надано копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правничої (правової) допомоги (т. 4, а. с. 37, 38);
            06 лютого 2024 року Київським апеляційним судом було прийнято постанову;
   ОСОБА_3 у березні 2024 року подав касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року, в якій зазначав про суму витрат, які очікує понести під час касаційного перегляду справи, вказавши, що докази на підтвердження розміру судових витрат будуть надані протягом п`яти днів після прийняття постанови судом касаційної інстанції (т.  4, а. с. 109-128). До касаційної скарги представником було надано копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правничої (правової) допомоги;
11 вересня 2024 рокуза результатами перегляду справи Верховним Судом прийнято постанову;
постанова Верховного Суду від 11 вересня 2024 року надіслана представнику  ОСОБА_3 - адвокату Грубі Д. І. в його електронний кабінет 18 вересня 2024 року (т. 5 а. с. 174);
23 вересня 2024 року ОСОБА_3 подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі за підписом представника ОСОБА_4 . В заяві просив поновити строк на подання доказів, що підтверджують розмір понесених ОСОБА_3 судових витрат в судах апеляційної та касаційної інстанцій. Обгрунтовуючи поважність причин пропуску строку на подання цих доказів, ОСОБА_3 вказав, що постанову Верховного Суду представник отримав через електронний кабінет системи «Електронний суд» 18 вересня 2024 року, тому докази розміру понесених судових витрат надані протягом 5 днів від дня отримання постанови, тобто з пропуском встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України строку, але з поважної причини;
на підтвердження понесених ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу в судах апеляційної та касаційної інстанцій надано копії: договору про надання правничої допомоги № 3077-1179 від 12 січня 2024 року та умов надання юридичних послуг Юридичною фірмою «Ілляшев та партнери; рахунку № 42516 від 15 травня 2024 року (з детальним описом робіт та послуг); рахунку № 42737 від 14 червня 2024 року (з детальним описом робіт та послуг); рахунку № 43347 від 18 вересня 2024 року (з детальним описом робіт та послуг); платіжної інструкції № ПН689613 від 07 червня 2024 року; платіжної інструкції № ПН693923 від 10 червня 2024 року; платіжної інструкції № ПН894503 від 24  липня 2024 року; платіжної інструкції № 2РL699404 від 20 вересня 2024  року; акта виконаних робіт (наданих послуг) № 282 від 10  червня 2024  року; акта виконаних робіт (наданих послуг) № 355-1 від 24  липня 2024  року; акта виконаних робіт (наданих послуг) № 422 від 20 вересня 2024  року; наказу АО «ЮФ «Ілляшев та партнери» про прийняття на роботу адвоката Груби Д. І. від 16 вересня 2021 року; наказу АО «ЮФ «Ілляшев та партнери» про прийняття на роботу адвоката Грибова Д. І. від 01 жовтня 2018  року; ордери та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвокатів Груби Д. І. та Грибова Д. І.;
            обґрунтувань поважності причин не подання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу (договору про надання правничої допомоги №  3077-1179 від 12 січня 2024 року та умов надання юридичних послуг Юридичною фірмою «Ілляшев та партнери; рахунку № 42516 від 15 травня 2024 року (з детальним описом робіт та послуг); рахунку № 42737 від 14  червня 2024 року (з детальним описом робіт та послуг); платіжної інструкції № ПН689613 від 07 червня 2024 року; платіжної інструкції №  ПН693923 від 10 червня 2024 року; платіжної інструкції № ПН894503 від 24  липня 2024 року; акта виконаних робіт (наданих послуг) № 282 від 10  червня 2024 року; акта виконаних робіт (наданих послуг) № 355-1 від 24  липня 2024 року), які існували на час прийняття судом касаційної інстанції постанови, заява ОСОБА_3 не містить;
таким чином, заяву про поновлення строку на подання доказів, що підтверджують розмір понесених ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу в суді апеляційної та касаційної інстанцій, які існували на час прийняття судом касаційної інстанції постанови, слід залишити без розгляду, в іншій частині заяву задовольнити, поновити ОСОБА_3 строк на подання доказів, що підтверджують розмір понесених ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанцій, а саме: рахунку №  43347 від 18 вересня 2024 року (з детальним описом робіт та послуг); платіжної інструкції № 2РL699404 від 20 вересня 2024  року; акта виконаних робіт (наданих послуг) № 422 від 20 вересня 2024  року.
Колегія суддів зазначає, що у справі, що переглядається, при прийнятті постанови від 11 вересня 2024 року питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, понесених  ОСОБА_3 під час розгляду цієї справи, Верховний Суд не вирішував.
Розмір понесених ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанції підтверджено рахунком № 43347 від 18 вересня 2024  року (з детальним описом робіт та послуг); платіжною інструкцією № 2РL699404 від 20 вересня 2024  року; актом виконаних робіт (наданих послуг) № 422 від 20 вересня 2024  року, відповідно до яких сума витрат складає 57 286,63 грн;
ТОВ «Девелоп Фінанс»подало заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, надану ОСОБА_3 , відповідно до яких вважає, що робота з вебсайтом, внутрішні наради, опрацювання повідомлень, обговорення з інформаційним центром Верховного Суду стану розгляду справи, не мали наслідком жодних результатів для відповідача, тому повинні бути виключені з розрахунку;
враховуючи заперечення ТОВ «Девелоп Фінанс»про зменшення розміру правничої допомоги, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатами АО «ЮФ «Ілляшев та партнери» Грубою Д. І. та Грибовим Д. І. послуг, які підтверджені рахунком № 43347 від 18 вересня 2024  року (з детальним описом робіт та послуг); платіжною інструкцією № 2РL699404 від 20 вересня 2024  року; актом виконаних робіт (наданих послуг) № 422 від 20 вересня 2024  року, суд вважає, що заява представника  ОСОБА_3 про ухвалення додаткового судового рішення підлягає частковому задоволенню та з ТОВ «Девелоп Фінанс» підлягають стягненню витрат на правничу допомогу у загальній сумі 10 000 грн.
Керуючись статтями 141, 246, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Заяву ОСОБА_3 , яка підписана представником ОСОБА_4 , про поновлення строку для подання доказів щодо розміру понесених ним витрат на правничу допомогу задовольнити частково.
Поновити ОСОБА_3 строк для подання доказів щодо розміру понесених ним витрат на правничу допомогу - рахунку № 43347 від 18 вересня 2024 року (з детальним описом робіт та послуг); платіжної інструкцією № 2РL699404 від 20 вересня 2024  року; акта виконаних робіт (наданих послуг) № 422 від 20 вересня 2024  року.
В іншій частині заяву ОСОБА_3 , яка підписана представником ОСОБА_4 , про поновлення строку для подання доказів щодо розміру понесених ним витрат на правничу допомогу залишити без розгляду.
Заяву ОСОБА_3 , яка підписана представником ОСОБА_4 , про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс» на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 гривень.
Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                   В. І. Крат
Судді:                                                                             Д. А. Гудима
І. О. Дундар
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко