ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/27660/23                                                                   Головуючий у 1 інстанції: Марич Є.В.
                                                                              Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 листопада 2024 року                                                                                  м. Київ
                Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                            Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Аліменка В.О.
                                                               Ключковича В.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів України про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ради адвокатів України про визнання протиправним та скасування рішення.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року позовну заяву повернуто позивачеві.
Не погодившись з ухвалою суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Згідно ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу, перегляд якої можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Матеріали справи свідчать, що, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив визнати протиправним з моменту прийняття та скасувати абзац третій підпункту другого пункту четвертого резолютивної частини рішення Ради адвокатів України №83 від 05-06 вересня 2022 року щодо продовження виконання членами Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області у складі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 повноважень після закінчення п`ятирічного строку, на який їх було обрано, виходячи із принципу інституційного континуїтету, до початку вступу на посади новообраних членів органів адвокатського самоврядування після скасування чи припинення воєнного стану (до першого засідання у такому органі після скасування чи припинення воєнного стану).
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.
Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції вказав, що позивач, звертаючись до суду з відповідним позовом, не обґрунтував належним чином, які саме його особисті права, свободи чи законні інтереси безпосередньо порушені Радою адвокатів України в результаті прийняття спірного рішення в оскаржуваній частині. Суд першої інстанції вказав, що доводи позивача, які викладені у позовній заяві, наведеного висновку не спростовують, позаяк вказують не на безпосередній вплив на інтереси позивача, а опосередкований.
Також, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не додано до позовної заяви доказу на підтвердження сплати судового збору за звернення до суду із даним позовом.
З огляду на це, судом першої інстанції запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом подання:
- уточненої позовної заяви з обґрунтування позовних вимог, а саме: вказати, які права свободи чи законні інтереси ОСОБА_1 порушені Радою адвокатів України у спірних правовідносинах;
- оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн. 
На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, 13.09.2023 позивачем подано до суду першої інстанції заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій наведено  обґрунтування щодо порушення оскаржуваним рішенням відповідача його прав, а також, додано доказ сплати судового збору. 
В даній заяві ОСОБА_1 зазначив, що оскаржуваним рішенням фактично продовжені повноваження складу Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, який здійснював дисциплінарне провадження щодо нього, як адвоката. Також, вказав, що через відтермінування оскаржуваним рішенням на невизначений час чергових виборів членів органів адвокатського самоврядування Одеського регіону та продовження повноважень членів цих органів, зокрема, членів Дисциплінарної палати КДКА Одеської області, його позбавлено права прийняти участь у відповідних чергових виборах у якості учасника конференції адвокатів регіону. Крім того, позивач звернув увагу на те, що він, як адвокат, робоче місце якого знаходиться на території Одеської області, має право оскаржувати рішення Ради адвокатів України № 83 від 05-06 вересня 2022 року, як таке, що стосується всіх адвокатів Одеського регіону, в силу ч. 1 ст. 45 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Разом з тим, оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції від 13 травня 2023 року позовну заяву повернуто позивачеві.
Так, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції вказав, що спірне рішення прийнято не відносно позивача, а щодо членів Дисциплінарної палати КДКА Одеської області у складі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , тобто, безпосередньо позивача не стосується.
Надаючи оцінку вищевказаним висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Як визначено у статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 5076-VI, адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.
Згідно частини 3 статті 2 Закону № 5076-VI, з метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.
За визначенням пункту 3 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI, адвокатське самоврядування - гарантоване державою право адвокатів самостійно вирішувати питання організації та діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.
Положеннями статті 43 Закону № 5076-VI передбачено, що адвокатське самоврядування ґрунтується на принципах виборності, гласності, обов`язковості для виконання адвокатами рішень органів адвокатського самоврядування, підзвітності, заборони втручання органів адвокатського самоврядування у професійну діяльність адвоката. Брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування та бути обраними до їх складу можуть лише адвокати України.
У відповідності до статті 46 Закону № 5076-VI, організаційними формами адвокатського самоврядування є конференція адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), рада адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Рада адвокатів України, з`їзд адвокатів України.
Адвокатське самоврядування здійснюється через діяльність конференцій адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), рад адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, ревізійних комісій адвокатів регіонів (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Вищої ревізійної комісії адвокатури, Ради адвокатів України, з`їзду адвокатів України.
За приписами ч. 1 ст. 47 Закону № 5076-VI, вищим органом адвокатського самоврядування в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі є конференція адвокатів регіону, адреса робочого місця яких знаходиться відповідно в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі та відомості про яких включено до Єдиного реєстру адвокатів України.
Згідно пункту 4 частини 5 статті 47 Закону № 5076-VI, до повноважень конференції адвокатів регіону належать: визначення кількості членів кваліфікаційної і дисциплінарної палат кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, обрання голови та членів кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, дострокове відкликання їх з посад.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 50 Закону № 5076-VI, кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури утворюється з метою визначення рівня фахової підготовленості осіб, які виявили намір отримати право на заняття адвокатською діяльністю, та вирішення питань щодо дисциплінарної відповідальності адвокатів.
Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури діє у складі кваліфікаційної та дисциплінарної палат. Кваліфікаційна палата утворюється у складі не більше дев`яти членів, дисциплінарна - не більше одинадцяти членів палати.
Матеріали справи свідчать, що Рада адвокатів України своїм рішенням №83 від 05-06 вересня 2022 року вирішила, що органи адвокатського самоврядування Одеської області, члени органів адвокатського самоврядування Одеської області, а також представники адвокатів Одеської області у вищих органах адвокатського самоврядування після закінчення строку своїх п`ятирічних повноважень продовжують їх виконувати, виходячи із принципу інституційного континуїтету, до початку вступу на посади новообраних членів органів адвокатського самоврядування після скасування чи припинення воєнного стану (до першого засідання у такому органі після скасування чи припинення дії воєнного стану), зокрема, Дисциплінарна палата Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області.
Отже, абзацом третім підпункту 2 пункту 4 резолютивної частини оскаржуваного рішення Ради адвокатів України №83 від 05-06 вересня 2022 року продовжено строк повноважень членів Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області до початку вступу на посади новообраних членів органів адвокатського самоврядування після скасування чи припинення воєнного стану (до першого засідання у такому органі після скасування чи припинення дії воєнного стану).
Згідно листа члена дисциплінарної палати КДКА Одеської області Бойко Г.В. вих. №506/0/9-22 від 10.10.2022, адресованого ОСОБА_1 , нею, як членом дисциплінарної палати, здійснюється перевірка відомостей, що зазначені в окремій ухвалі  Господарського суду міста Києві від 27.09.2022 щодо поведінки позивача. У даному листі членом дисциплінарної палати КДКА Одеської області Бойко Г.В. запропоновано ОСОБА_1 протягом 10-ти днів з моменту отримання цього листа надати Дисциплінарній палаті КДКА Одеської області письмові пояснення по суті питань, порушених у вказаній скарзі (заяві, поданні) та надати копії відповідних документів.
Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що оскаржуване рішення  №83 від 05-06 вересня 2022 року впливає на його права, оскільки, відносно нього членом дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області Бойко Г.В., строк повноважень якої продовжено оскаржуваним рішенням відповідача, здійснюється дисциплінарне провадження.
Крім того, позивачем обґрунтовано зазначено, що оскаржуване у відповідній частині рішення безпосередньо стосується його прав, як адвоката, який має робоче місце на території Одеської області.
Також, продовження оскаржуваним рішенням повноважень членів органів адвокатського самоврядування Одеського регіону, зокрема, членів дисциплінарної палати КДКА Одеської області, відтермінує проведення чергових виборів членів таких органів адвокатського самоврядування Одеського регіону, що впливає на право позивача прийняти участь у відповідних чергових виборах у якості учасника конференції адвокатів регіону.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що позивач не обґрунтував належним чином, які саме його особисті права, свободи чи законні інтереси безпосередньо порушені Радою адвокатів України в результаті прийняття спірного рішення в оскаржуваній частині.
Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
Також, Європейський Суд з прав людини сформував правову позицію, відповідно до якої, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» тощо).
Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права»
Не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (справа «Мушта проти України»).
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню, а справу слід передати на розгляд суду першої інстанції.
Згідно частини 3 статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року скасувати, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

   Суддя-доповідач                                                                         Вівдиченко Т.Р.
          
   Судді                                                                                            Аліменко В.О.
                                                                                                  
                                                                                                         Ключкович В.Ю.