ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

01 жовтня 2024 року 	м.Суми	

Справа №577/578/24 
Номер провадження 22-ц/816/1289/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Рунова В. Ю. 
сторони:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2024 року, у складі судді Кравченка В.О., ухвалене у м. Конотоп, 
                                                              у с т а н о в и в :

29 січня 2024 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що     07 травня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний Договір № 07.05.2023-100000689, за яким відповідач отримав 10 000,00 грн.,  шляхом перерахування на свій поточний рахунок, строк кредиту 42 дні.
Ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». 
Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 (один) день користування кредитом, що застосовується протягом усього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
Проценти розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.
Пунктом 3.1. Договору передбачено, що кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Пунктом 3.2. Договору передбачено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника
Пунктом 4.1. Договору передбачено, що Кредитор надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності.
Пунктом 2.3. Договору передбачено, що надання Кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника.
Пунктом 4.3.Договору передбачено, що днем надання Кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитора, а днем погашення Кредиту - день зарахування коштів на поточний рахунок Кредитора, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитора. У випадку перерахування коштів Позичальником на поточний рахунок Кредитора, Позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку, на який надано Кредит.
Пунктом 4.4. Договору визначено, що Сторони встановлюють, що Проценти нараховуються з дня надання Кредиту (включаючи безпосередньо день надання Кредиту) включно до дати його фактичного повернення. У разі дострокового повного повернення Кредиту позичальник у день цього повернення сплачує Проценти за період фактичного користування Кредитом (включаючи безпосередньо день надання Кредиту). У разі дострокового часткового повернення Кредиту у день повернення позичальник сплачує Проценти за період фактичного користування всією сумою Кредиту, а на залишок суми Кредиту нараховуються Проценти у загальному порядку, передбаченому договором.
Взятих на себе зобов`язань по кредитному Договору ОСОБА_1 не виконав,  внаслідок чого утворилася заборгованість, яку   позивач просив стягнути із відповідача   у розмірі 21 200 грн, з яких  10 000,00 грн. – тіло кредиту; 11 200,00 грн - проценти,   та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 422 ,40 грн.
Заочним  рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2024 року  позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр»  задоволено  частково.
Стягнуто  з ОСОБА_1   на користь ТОВ  «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором в сумі 10 000,00 грн. (тіло кредиту), а також судовий збір  в розмірі  1142,64 грн.   У  решті вимог відмовлено.
Не погоджуючись  з судовим рішенням ТОВ «Споживчий центр»   звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій  посилаючись на необґрунтованість судового рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм  матеріального права  просить рішення суду  скасувати  повністю   та ухвалити нове судове рішення,  яким стягнути  з ОСОБА_1   на користь ТОВ  «Споживчий центр» » заборгованість за кредитним договором в сумі 21 200,00 грн  та 3633 грн  у рахунок відшкодування судового  збору, сплаченого  позивачем  в апеляційній інстанції.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того,  між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1    07.05.2023  укладено кредитний договір (оферти), відповідно  до умов якого   позичальнику  надано  кошти в розмірі 10 000 грн, а також  позивачем нараховано  проценти  у спосіб, що  передбачений договором та відповідає  ст. 6,1046,1048 ЦК України. 
Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач  не скористався.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому  задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Проте, суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі не можна повністю визнати законним і обґрунтованим.
У спорі, пов`язаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань.
З матеріалів справи вбачається,  що 07 травня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та  ОСОБА_1 був укладений кредитний Договір № 07.05.2023-100000689  (а.с. 7-17).
Умовами пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) передбачено:
- 2.3.2.: позичальник, який має намір укласти електронний кредитний договір, ідентифікується (реєструється) в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті;
- 2.3.3.: позичальник в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця обирає умови, на яких бажає укласти електронний кредитний договір;
- 2.3.6.: позичальник, який прийняв (акцептував) пропозицію укласти електронний договір на умовах, викладених у вищевказаних пропозиції про укладення кредитного договору (оферту) та заявці, підписує відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) електронним підписом, одноразовим ідентифікатором, отриманим ним у вищезазначеному порядку.
У заявці, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), вказані наступні умови кредитування:
2.: сума кредиту: 10000,00 грн.;
3.: строк, на який надається кредит – 42 днів з дати його надання;
4.: дата повернення (виплати) кредиту – 17.06.2023 року;
5.: первинний період користування кредитом – 14 днів з дня його надання (надалі - «первинний період»);
6.: черговий період користування кредитом – кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду (надалі – «черговий період»). Період користування ставкою «Економ» - період фактичного користування кредитом, протягом якого застосовується фіксована процентна ставка «Економ», який розпочинається в день, наступний за днем сплати позичальником повністю всіх процентів, нарахованих на дату платежу, та закінчується через 14 днів (надалі – період «Економ»).
Ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом усього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». 
ОСОБА_1 підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 07.05.2023-100000689, з якими попередньо уважно ознайомився.
На підтвердження переказу ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 10 000,00 грн. банком надано копію квитанції (а.с. 17). 
Ухвалюючи оскаржуване рішення та частково задовольняючи позовні вимоги,  суд першої інстанції виходив з того, що  позивач не надав відповідного детального розрахунку заборгованості по відсотках за певний період часу, документів підтверджуючих користування кредитними коштами (виписки по рахунку), тому вважав,  що   не можна казати про доведеність визначеної позивачем заборгованості в частині нарахованих процентів.
Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції та погоджується із доводами позивача в частині наявності підстав для стягнення процентів, з огляду на таке.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦПК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст.  610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
У ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.  
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч. 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, ОСОБА_1 07 травня 2023 року підписав електронним підписом пропозицію про  укладення кредитного договору (оферти)   та заявку до кредитного договору,   яка є   невід`ємною частиною оферти, в якій   визначена сума кредиту, строк надання кредиту, дата повернення кредиту, а також  розмір процентної ставки за користування  кредитом.  Зокрема, ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом усього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ».
Тобто, умовами укладеного кредитного договору (оферти) №07.05.2023-100000689 від 07 травня 2023 року погоджено та встановлено порядок сплати позичальником процентів за користування кредитом.
На підтвердження позовних  вимог  позивачем надано  довідку розрахунок  про стан заборгованості  за кредитним договором, який складає  10000 грн – основного боргу та  11200 грн. проценти ( а.с.6).  
Окрім того, позивачем на підтвердження своїх позовних вимог в частині стягнення заборгованості за процентами наданий детальний розрахунок заборгованості ( а.с. 40).
За доведення факту погодження сторонами кредитного договору умов про плату за користування кредитом у вигляді сплати процентів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необґрунтованість вимог позивача в цій частині.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції, на підставі п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні заборгованості по процентах у сумі 11200 грн з ухваленням нового судового рішення про задоволення цих позовних вимог, та зміні в частині розподілу судових витрат. В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при задоволенні в повному обсязі позову та апеляційної скарги з ОСОБА_1   на користь ТОВ «Споживчий центр» підлягає стягненню 2422,40 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 3633,60  грн судового збору за апеляційний перегляд справи.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, ч. 1 ст. 369,  п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 – 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, 

                                                              п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити частково. 
Заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2024 року  в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам  за кредитним договором  №07.05.2023-100000689 від 07 травня 2023 року  скасувати та прийняти нову постанову.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1   про стягненні заборгованості по процентам   за кредитним договором №07.05.2023-100000689  від 07 травня 2023 року задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість по процентам  за кредитним договором №07.05.2023-100000689  від 07  травня  2023 року у розмірі  11 200 грн.
Змінити рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2024  року  в частині розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_1   на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»   2 422 ,40 грн компенсації судового збору за подання позову.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1   на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»   3 633,60 грн  судового збору за апеляційний перегляд справи. 
Постанова  набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   В. Ю. Рунов