Справа № 451/710/24                                        Головуючий у 1 інстанції: Патинок О.П. 
Провадження № 22-ц/811/2523/24                                 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
                06 грудня 2024 року м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М., 
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., 
секретаря – Зеліско-Чемерис К.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 11 липня 2024 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
У травні 2024 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) «Укр Кредит Фінанс» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №1273-3108 від 16.09.2023 року в розмірі 100000 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 20000 грн.; прострочена заборгованість за процентами – 80000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.09.2023 року сторони за допомогою веб-сайту (http://creditkasa.com.ua) уклали в електронній формі договір про відкриття кредитної лінії №1273-3108 1089-0465, за умовами якого товариство надало ОСОБА_1 кредит на суму 18000 грн. з терміном кредитування 300 календарних днів за стандартною процентною ставкою 3% за кожний день користування кредитом (за перший базовий період (30 днів) знижена процентна ставка 2,5% за кожний день користування кредитом).
Зазначає, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу. 
Також додатковою угодою від 19.09.2023 року до договору про відкриття кредитної лінії №1273-3108 від 16.09.2023 року сторони домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 2000 грн. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору та додаткові кредитні кошти відповідно до додаткової угоди №1. 
Вважає, що відповідач всупереч умовам кредитного договору, ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» та ст.ст.525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором навіть після спливу строку кредитування, встановленого умовами кредитного договору. 
Станом на 07.02.2024 року, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 102050 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 20000 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 82050 грн., однак, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме: часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 2050 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 100000 грн. 
Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 11 липня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» загальну суму заборгованості за кредитним договором №1273-3108 від 16.09.2023 року в розмірі 100000 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 20000 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 80000 грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» судові витрати в розмірі 2422 грн. 40 коп.
Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , в особі свого представника –адвоката Ходіної Н.В., просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відмовити. Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду. 
Зокрема, зазначає, що суд не надав належної оцінки доводам відповідача щодо відсутності доказів зарахування кредитних коштів на карту ОСОБА_1 . Із долученої до позовної заяви копії відповіді АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів неможливо встановити ні власника рахунку/картки, ні даних по платіжній операції, за якими здійснювались перекази, тому така відповідь АТ КБ «Приватбанк» не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту виникнення між сторонами правовідносин з кредитування та отримання відповідачем кредитних коштів, а лише підтверджує проведення платежу в системі; про перерахування коштів на підставі договору №4010 від 02.12.2019 року. 
Наголошує, що позивач не звертався до суду з клопотанням про витребування доказів належності картки відповідачу та доказів зарахування кредитних коштів на вказану картку.
Крім того, у справі відсутній сам договір №4010 від 02.12.2019 року, який зазначено у довідці АТ КБ «Приватбанк», як підставу для проведення платіжної операції. 
Також зазначає, що при ухваленні рішення, суд першої інстанції не керувався Законом України «Про захист прав споживачів» та не звернув уваги, що розмір процентів за кредитним договором є значно завищеним у співвідношенні до розміру тіла кредиту, у кредитному договорі зазначені нечіткі положення стосовно строку повернення кредиту, зокрема, у договорі міститься дві дати погашення кредиту – 30 днів та 300 днів. 
Наголошує, що частиною восьмою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. 
Додає, що вимога про нарахування та сплату процентів, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч.3 ст.509 та ч.ч.1, 2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми процентів спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. 
Звертає увагу, що у позовній заяві ТОВ «Укр Кредит Фінанс» вказує, що заборгованість відповідача за кредитом становить 20000 грн., при цьому, заборгованість за процентами позивач просить стягнути у розмірі 80000 грн., яка в 4 рази перевищує розмір боргу, що відповідно, складає 80% від розміру всієї заборгованості. 
Вважає, що з урахуванням судової практики, проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто терміну, на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості по процентам за користування кредитними коштами за цим договором, з урахуванням умов договорів щодо розміру денного процента за користування коштами складає 15000 грн. (20 000*2,5%*30), тому загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню, становить 35000 грн., що складається з наступного: 20000 грн. – розмір заборгованості за тілом кредиту та 15000 грн. – розмір заборгованості за процентами. 
04.09.2024 року від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечив доводи та вимоги апелянта. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.247, ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи проведено апеляційним судом у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 26.11.2024 року, є дата складення повного судового рішення – 06.12.2024 року. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою установою, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи НОМЕР_1 від 01.08.2013 року, яке видане Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.
16.09.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1273-3108 у виді електронного документа, за допомогою веб-сайту creditkasa.com.ua, створеного згідно із вимогами Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.21-33 т.1).
Відповідно до п.3.1 договору, цей оговір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію».
У п.4.6 договору зазначено, що кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п.4.1 цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу.
Згідно з п.4.7 договору, плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користуванням кредитом – фіксована.
Пунктом 4.10 передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за наступною ставкою: стандартна процентна ставка 3,00% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою ставкою).
Строк кредитування 300 календарних днів, дата повернення кредиту 11.07.2024 року (п.4.12 договору).
Згідно з п.4.13, 4.14 договору, реальна процентна ставка на дату укладення договору складає 279355,00%, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 180000 грн. та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом. 
Відповідно до п.5.1 договору, позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю отриманий кредит та нараховану кредитодавцем неустойку (якщо неустойка буде нарахована кредитодавцем) не пізніше, ніж в останній календарний день строку кредитування, вказаного у п.4.12 цього договору, шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному в Правилах. Кредит вважається повернутим кредитодавцю з моменту зарахування необхідної суми грошових коштів на банківський рахунок кредитодавця.
У п.11.1 зазначено, що цей договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору та надання кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті кредитодавця (https://creditkasa.ua), повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним.
Пунктом 11.3.1 договору передбачено, що позичальник підтверджує, що до укладення договору уважно ознайомився з текстом цього договору та Правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст.ст.9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на сайті https:// creditkasa.com.ua, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.
У пункті 12 «Реквізити сторін» наданого суду примірнику договору про відкриття кредитної лінії №1273-3108 зазначено, що договір відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля А2952).
В Паспорті споживчого кредиту, затвердженого наказом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» №40-П від 15.06.2023 року, зазначено, що споживач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані, виходячи із обраних умов кредитування, а саме, що у випадку кредитування на суму 18000 грн. протягом усього строку кредитування із застосуванням стандартної ставки 3% в день, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача не буде перевищувати 162000 грн. (а.с.15-18 т.1).
Позивачем надано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживачів та реальної процентної ставки за договором №1273-3108 (Графік платежів за договором) відповідно до методики Національного банку України, де зазначено, що чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період, грн.: з 16.09.2023 року, строком на 300 днів, складає 180000грн., проценти за користування кредитом за період складають 162000 грн. Вказана Таблиця підписана відповідачем ОСОБА_1 шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором А2952 (а.с.19-20 т.1).
19.09.2023 року укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1273-3108 у виді електронного документа, за допомогою веб-сайту creditkasa.com.ua, створеного згідно з вимогами Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.50-51 т.1).
Згідно з п.2 додаткової угоди, кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових грошових коштів у кредит за договором на наступних умовах: кредитодавець зобов`язується надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 2000 грн. (п.2.1); дата надання/видачі додаткових грошових коштів у кредит – 19.09.2023 року (п.2.2). 
Згідно з п.2.3 додаткової угоди, після надання кредтодавцем позичальнику у кредит додаткових грошових коштів позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму грошових коштів в розмірі 20000 грн., яка складається з суми кредиту, яка була надана позичальнику за договором та неповернута на момент укладення цієї додаткової угоди, та суми додаткових грошових коштів, наданих позичальнику у кредит на підставі цієї додаткової угоди. 
Відповідно до п.3 додаткової угоди сторони погодили, що після укладення цієї додаткової угоди та надання додаткових грошових коштів у кредит будуть змінені умови кредитування за договором. У зв`язку із зазначеним після укладення цієї додаткової угоди та отримання позичальником додаткових грошових коштів у кредит: сума неповернутого кредиту становить 20000 грн.; кількість днів користування кредитом, що залишається після укладення цієї додаткової угоди, становить 297 календарних днів; орієнтовна реальна річна процентна ставка за час з моменту укладення цієї додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування – 409515,00%; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту за час з моменту укладення цієї додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування – 199820 грн. 
Як вбачається із додатку до додаткової угоди від 19.09.2023 року – Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (а.с.52-53, т.1), сторони погодили, що сума неповернутого кредиту становить: 20000 грн.; кількість днів користування кредитом, що залишається після укладення цієї додаткової угоди, становить 297 календарних днів; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту становить 199820 грн.
16.09.2023 року на платіжну картку відповідача за допомогою системи LiqPay позивачем було перераховано 18000 грн. та 19.09.2023 року перераховано 2000 грн., що підтверджується відповідною довідкою банку та листом-повідомленням АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (а.с.54-65, т.1).
Згідно з розрахунком заборгованості станом на 07.02.2024 року, загальна сума заборгованості становить 102050 грн., з яких: заборгованість по процентам – 82050 грн.; основний борг – 20000 грн. (а.с.66-68, т.1).
27.02.2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на адресу відповідача ОСОБА_1 направлено письмову вимогу про усунення порушень умов договору №1273-3108 від 16.09.2023 року (а.с.69-70, 80 т.1).
Статтею 11 ЦК України визначено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень частини третьої статті 11 Закону України від 03.09.2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону №675-VIII, пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
За змістом частини шостої статті 11 Закону №675-VIII, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII, електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що кредитний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який надісланий кредитором на номер телефону, зазначений відповідачем ОСОБА_1 при реєстрації на сайті кредитодавця, на підтвердження чого в ідентифікаційній частині договору містяться код ідентифікатор відповідача, що і є його безпосереднім підписом, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Без здійснення вказаних дій відповідачем, кредитний договір не був би укладений між сторонами.
Наведене свідчить, що при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України), позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Оскільки у встановлений договором строк відповідач ОСОБА_1 не повернув кредитні кошти та не сплатив нараховані проценти, у позивача виникло право на їх стягнення в примусовому порядку.
Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надав належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитним договором, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач не виконав зобов`язання за укладеним сторонами кредитним договором, тому з нього на користь позивача необхідно стягнути заборгованість.
Розмір заборгованості за кредитним договором відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості є належним доказом на підтвердження наявності заборгованості позичальника, котрий узгоджується з умовами кредитного договору.
Доводи апеляційної скарги про те, що встановлений позивачем розмір процентів є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та порушує принцип розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказаний розмір процентної ставки погоджено за домовленістю сторін у договорі, що відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року (справа №623/2936/19).
Відповідачем не заперечується факт звернення до фінансової установи, яка спеціалізується наданням короткострокових кредитів, з метою отримання кредитних коштів. 
Зі змісту договору про відкриття кредитної лінії слідує, що позичальника повідомлено про те, що у разі надання позичальнику кредиту, останній за договором споживчого кредитування зобов`язаний буде сплачувати проценти, розмір та порядок нарахування яких було визначено в договорі та паспорті споживчого кредиту, з яким він ознайомився та без будь-яких заперечень підписав. Крім того, позичальника повідомлено про орієнтовну загальну вартість кредиту за весь строк користування кредитними коштами.
При цьому, договором про відкриття кредитної лінії та додатковою угодою до нього встановлено, що строк кредитування становить 300 (297) календарних днів; базовий період сплати процентів – 30 календарних днів з дня отримання кредиту; базовий період сплати процентів – це проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати процентів за користування кредитом. Тобто, саме в період першого базового періоду для позичальника діє пільгова процентна ставка в розмірі 2,5%, стандартна процентна ставка (3%) застосовується протягом всього строку дії цього договору (п.п.4.7- 4.10).
Таким чином, позичальника повідомлено про загальні витрати, які будуть понесені ним у разі отримання кредиту у відповідній фінансовій установі, зокрема, повідомлено про реальну переплату за кредитом, тобто розмір процентів, які зобов`язані будуть повернуті позичальником разом із грошовими коштами, наданими фінансовою установою позичальнику у кредит.
Колегія суддів зауважує, що паспорт споживчого кредиту надається позичальнику до укладення кредитного договору, метою якого є повідомлення позичальника про умови надання кредиту у відповідній установі, у разі непогодження позичальника із викладеними у ньому умовами, останній має право відмовитися від отримання відповідної фінансової послуги.
В той же час, як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 належним чином ознайомлений та погодився із умовами надання кредиту, на підставі чого 16.09.2023 року між сторонами укладено договір про відкриття кредитної лінії №1273-3108 та 19.09.2023 року додаткову угоду до цього договору, в яких відображені умови надання кредиту, визначені у паспорті споживчого кредиту, з якими відповідач погодився, про що свідчить електронний підпис останнього.
На момент укладення кредитного договору відповідач ОСОБА_1 не звертався до позивача із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодився зі всіма умовами такого договору.
Більше того, не дивлячись на своє гарантоване право (п.6.9) на відмову від договору протягом чотирнадцяти днів з дня його укладення, відповідач користувався кредитними коштами.
Визнання відповідачем заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №1273-3108 від 16.09.2023 року та додаткової угоди до нього від 19.09.2023 року в розмірі 35000 грн., з яких: 20000 грн. – заборгованість за кредитом та 15000 грн. – заборгованість за процентами, які були визначені п.2.3. договору, не звільняє відповідача від сплати процентів, які заявлені до стягнення позивачем з урахуванням умов договору (строку кредитування – 300 днів).
Відповідач помилково ототожнює базовий період для сплати процентів із строком кредитування.
За змістом статей 6, 626, 627, 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із позивачем, якщо дійсно вважав встановлений розмір процентів за користування коштами несправедливими, натомість, відповідач погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши кредитний договір, відповідач засвідчив, що погодився на отримання кредитних коштів саме на умовах, що визначені договором.
Покликання відповідача на врахування висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12 та у постанові від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц, в яких суд виснував, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, колегією суддів відхиляються, оскільки в даній справі нарахування процентів здійснювалося в межах строку кредитування, тобто в межах 300 днів.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано первинних документів на підтвердження факту перерахування коштів відповідачу, є безпідставними, оскільки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема, надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, та, відповідно, не може надати первинні банківські документи стосовно рахунку відповідача.
Як вбачається зі змісту договору про відкриття кредитної лінії, в такому зазначено номер особистого електронного платіжного засобу відповідача із маскою НОМЕР_2 .
Відповідач не надав доказів, що ним не використовується та не оформлялася на його ім`я картка за номером НОМЕР_2 . 
На підтвердження перерахунку відповідачу коштів, позивачем надано довідку про перерахування суми кредиту №1273-3108 від 16.09.2023 року та 19.09.2023 року, а також лист (довідка АТ КБ «Приватбанк»), які містять номер особистого електронного платіжного засобу відповідача із маскою НОМЕР_2 . Перерахування коштів здійснено на картковий рахунок, вказаний відповідачем під час заповнення заявки.
Перерахування відповідачу суми кредиту за кредитним договором АТ КБ «Приватбанк», а не безпосередньо ТОВ «Укр Кредит Фінанс», обумовлено наявністю укладеного між останніми 02.12.2019 року договору №4010 про надання послуг в системі LigPay. 
Зазначені докази є належними, допустимими і такими, що підтверджують факт заборгованості відповідача перед позивачем.
Отже, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягали застосуванню, повно та всебічно встановив обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, не допустив порушень норм процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даного спору, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – залишити без змін.
Ураховуючи наслідки розгляду справи апеляційним судом й те, що ухвалою Львівського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року відповідачу відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2906 грн. 88 коп. до ухвалення судового рішення у справі, такий підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. 
Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд 
п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 11 липня 2024 року залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовій збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2906 гривень 88 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 06 грудня 2024 року.

Головуючий                                                 С.М. Бойко
Судді:                                                          С.М. Копняк
                                                                А.В. Ніткевич