ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" листопада 2024 р.           Справа№ 910/19953/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Коротун О.М.
суддів:            Майданевича А.Г. 
          Суліма  В.В. 

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,
за участю представників учасників справи:
від позивача: Гарбузюк Р.О. (в режимі відеоконференції); 
від відповідача: Колток О.М.;
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"
на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 (повний текст - 12.08.2024)
у справі № 910/19953/23 (суддя - Головіна К.І.)
за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"
про визнання одностороннього правочину недійсним
УСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст заявлених вимог
Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" (надалі - АТ "Львівгаз", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (надалі - ТОВ "Оператор ГТС України", відповідач) про визнання одностороннього правочину від 01.11.2023 недійсним.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.11.2023 ТОВ «Оператор ГТС України» вчинило односторонній правочин, направивши позивачу заяву №ТОВВИХ-22-14393 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог за договором транспортування природного газу №2002000109 від 04.02.2020 в рахунок погашення наявної у АТ "Львівгаз" заборгованості на загальну суму 12 792 920,41 грн. Указаний правочин позивач вважає таким, що протирічить законодавчо визначеним умовам здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме - умові безспірності заборгованості.
2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 фактично задоволено позовні вимоги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про визнання одностороннього правочину недійсним. Визнано недійсним односторонній правочин, вчинений Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» шляхом направлення Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" заяви № ТОВВИХ-22-14393 від 01.11.2023 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на загальну суму 12 792 920,41 грн.
При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач належним чином довів обставини наявності спору між сторонами щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань з оплати, що є підставою для визнання спірного одностороннього правочину недійсним.
3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду
Не погодившись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 02.09.2024 (через Електронний суд) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило прийняти дану апеляційну скаргу та відкрити провадження у справі. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 у справі № 910/19953/23 та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» відмовити у повному обсязі. Судові витрати покласти на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз».
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2024 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 у справі №910/19953/23, розгляд справи призначено на 01.10.2024. В судовому засіданні 01.10.2024 було оголошено перерву до 05.11.2024. 
23.09.2024 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу у даній справі, який було прийнято судом в порядку ст. 263 ГПК України. 
В судове засідання 05.11.2024 з`явились представники обох сторін. Представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового - про відмову в позові повністю. Також в судовому засіданні 05.11.2024 судом апеляційної інстанції було оглянути оригінали платіжних доручень про часткову оплату заборгованості за договором транспортування природного газу №2002000109 від 04.02.2020.
Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів
У поданій апеляційній скарзі ТОВ «Оператор ГТС України» не погоджується з висновками суду в оскаржуваному рішенні, вважає вказане рішення необґрунтованим та незаконним, оскільки воно прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи; за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідності висновків, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, фактичним обставинам справи; а також таким, що прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права з наступних підстав.
Щодо безпідставності та необґрунтованості посилань суду на судові спори у справі №914/2718/20 та у справі №910/19206/21 як підставу спірності вимог, що унеможливлює проведення зарахування. ТОВ «Оператор ГТС України» наголошує, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні помилково вказано про наявність у справі № 914/2718/20 судових рішень, які набрали законної сили. Зокрема, постановою Верховного Суду від 19.07.2022 (тобто, ще до ухвалення оскаржуваного рішення) у справі № 914/2718/20 рішення Господарського суду Львівської області від 02.03.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 18.10.2021, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Львівської області.
Окрім цього, ТОВ «Оператор ГТС України» зазначає, що судом першої інстанції помилково не було враховано, що предметом спору у справі №914/2718/20 є не обсяги та вартість щодобових негативних небалансів за січень 2020 року, а лише несвоєчасна оплата AT «Львівгаз» вартості щодобових негативних небалансів за вказаний період. Крім того, ТОВ «Оператор ГТС України» звертає увагу, що на даний час в господарських судах відсутній спір про оскарження AT «Львівгаз» наявних розбіжностей щодо вартості щодобових небалансів за січень 2020 року та вересень 2021 року.
Отже, оскільки АТ «Львівгаз» не було оскаржено в судовому порядку питання щодо вартості щодобових небалансів за січень 2020 року, вересень 2021, то підстави для заборони здійснення сторонами зарахування зустрічних однорідних вимог в даному випадку були відсутні.
А тому апелянт просив рішення суду першої інстанції скасувати, відмовивши в задоволенні позову повністю через необґрунтованість. 
5. Вимоги відзиву на апеляційну скаргу та короткий зміст наведених в ньому доводів
У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою з урахуванням наступного. 
Позивач зазначає, що оскаржуване рішення ґрунтується на тих обставинах, що вимоги відповідача за оскарженим правочином в частині вже були предметом судового розгляду і рішенням суду у справі № 910/19206/21, яке набрало законної сили, такі вимоги визнано спірними. 
Так, переглядаючи судові рішення у справах № 910/206/21 та № 914/2718/20, Верховний Суд у своїх постановах вже двічі надав правову оцінку вимогам відповідача, які в частині є предметом зарахування оспорюваним правочином, і дійшов висновку про їх спірність. Позивач зазначає, що фактично доводи апеляційної скарги і правова позиція відповідача у спорі, на думку АТ «Львівгаз», спрямовані поставити під сумнів і нівелювати судові рішення у справі № 910/19206/21 всупереч принципу правової визначеності.
Предметом доказування у спорі є наявність чи відсутність підстав, з якими закон пов`язує недійсність оспорюваного правочину. АТ «Львівгаз» не має обов`язку у спорі про визнання недійсним правочину доводити відсутність боргу. Підставою позову позивач визначив спірність вимог відповідача на момент вчинення правочину, існування спору відносно розміру зобов`язань АТ «Львівгаз», а не відсутність заборгованості.
Існування такого спору, на думку АТ «Львівгаз», свідчить про недотримання відповідачем на момент вчинення правочину вимог ст. 601 ЦК України, що є підставою його недійсності відповідно до правил ч.1 ст. 215 ЦК України та ч.1 ст. 203 ЦК України. 
А тому позивач просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. 
6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції
Як вбачається з матеріалів справи та правомірно встановлено судом першої інстанції, 04.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (оператор) та Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (замовник) був укладений договір транспортування природного газу № 2002000109 (далі - договір), за яким оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені у цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні (п. 2.1 договору).
Відповідно до п. 2.3 договору обсяг послуги, що надається за цим договором, визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби.
Згідно з п. 2.5 договору замовник має виконувати вимоги, визначені в кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газу точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.
Оператор має виконувати вимоги, визначені в кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів. (п. 2.6 договору).
Відповідно до п. 2.8 договору взаємовідносини між замовником та оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим договором здійснюється сторонами через інформаційну платформу оператора відповідно до вимог кодексу. Замовник набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього договору, а його уповноважені особи - з моменту їх авторизації, що оформлюється наданим замовником повідомлення на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, визначеною кодексом. Після набуття права доступу до інформаційної платформи замовник зобов`язується дотримуватися порядку взаємодії з інформаційною платформою, визначеного кодексом.
Згідно з п. 11.1 договору послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформлюються оператором і замовником актами надання послуг.
Відповідно до п. 11.4 договору врегулювання щодобових небалансів оформлюється одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби). Оператор і замовник зобов`язуються здійснювати звірку розрахунків щокварталу до двадцять п`ятого числа місяця, наступного за кварталом. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки (п. 11.5 договору).
Згідно з п. 17.1 цей договір набирає чинності з дня його укладення, поширює дію на відносини, що склалися між сторонами з 01.01.2020 та діє до 31 грудня 2020 року.
ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ
7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Зміст правочину складають права та обов`язки, про набуття, припинення та зміну яких домовилися учасники правочину, а також особи, визначені сторонами в якості учасників цього правочину.
Відповідно до частин першої - третьої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.
За статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України, тобто, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до положень статей 202 та 203 Господарського кодексу України зобов`язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
За приписами статті 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що здійснюючи тлумачення вказаних норм матеріального права, Верховний Суд у постанові від 14.09.2023 у справі № 910/15255/21 сформулював висновок про те, що для зарахування зустрічних однорідних вимог необхідно встановити наявність таких умов, як зустрічність вимог, однорідність вимог, строк виконання яких настав, та прозорість вимог, тобто відсутність спору між сторонами щодо характеру зобов`язання, його змісту та умов виконання. Також Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19 зазначено про те, що безспірність вимог, які зараховуються.
При цьому, безспірність вимог, які зараховуються, полягає у відсутності спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань. 
В цій частині суд апеляційної інстанції враховує наступні встановлені судом першої інстанції обставини, що за вказаним договором ТОВ «Оператор ГТС України» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з АТ «Львівгаз» 39 172 609,90 грн. оплати за негативні щодобові небаланси у січні 2020.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.03.2021 у справі №914/2718/20 провадження за вказаним позовом в частині позовних вимог було закрите, в іншій частині вимоги - задоволені. Проте постановою від 18.10.2021 Західний апеляційний Господарський суд у справі № 914/2718/20 відмовив ТОВ «Оператор ГТС України» у позові до АТ «Львівгаз» про стягнення заборгованості з оплати негативних щодобових небалансів за січень 2020 в сумі 39 172 609,90 грн. Постановою Верховного Суду від 19.07.2022 вищевказані судові рішення у справі № 914/2718/20 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.
Водночас, як вбачається з матеріалів даної справи, протягом квітня 2020 - липня 2021 відповідач (ТОВ "Оператор ГТС України") за укладеним сторонами договором вчинив ряд односторонніх правочинів про зарахування зустрічних однорідних вимог та направив їх АТ «Львівгаз», а саме наступні заяви про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог №№: ТОВВИХ-20-4528 від 21.04.2020 на суму 393,41 грн.; ТОВВИХ-20-5696 від 21.05.2020 на суму 23 405,42 грн.; ТОВВИХ-20-7081 від 19.06.2020 на суму 3 707,75 грн.; ТОВВИХ-20-7653 від 01.07.2020 на суму 658 095,77 грн.; ТОВВИХ-20-8462 від 20.07.2020 на суму 104 337,51 грн.; ТОВВИХ-20-9609 від 20.08.2020 на суму 7,96 грн.; ТОВВИХ-20-9642 від 20.08.2020 на суму 343 061,02 грн.; ТОВВИХ-20-10700 від 18.09.2020 на суму 480 217,28 грн.; ТОВВИХ-20-11853 від 20.10.2020 на суму 573 686,70 грн.; ТОВВИХ-20-11958 від 22.10.2020 на суму 143,68 грн.; ТОВВИХ-20-12976 від 19.11.2020 на суму 870 604,94 грн.; ТОВВИХ-20-14129 від 16.12.2020 на суму 870 537,56 грн.; ТОВВИХ-21-593 від 16.01.2021 на суму 414 150,78 грн.; ТОВВИХ-21-846 від 22.01.2021 на суму 29,02 грн.; ТОВВИХ-21-1986 від 16.02.2021 на суму 442 916,03 грн.; ТОВВИХ-21-2221 від 22.02.2021 на суму 106,93 грн.; ТОВВИХ-21-3239 від 18.03.2021 на суму 398 713,59 грн.; ТОВВИХ-21-4421 від 16.04.2021 на суму 478 549,71 грн.; ТОВВИХ-21-5553 від 17.05.2021 на суму 378 994,81 грн.; ТОВВИХ-21-6777 від 16.06.2021 на суму 275 034,62 грн.; ТОВВИХ-21-7756 від 15.07.2021 на суму 468 084,78 грн.; ТОВВИХ-21-7916 від 20.07.2021 на суму 51,91 грн.
Всі правочини відповідачем було вчинено з підстав наявності у АТ «Львівгаз» і ТОВ «Оператор ГТС України» взаємних однорідних грошових зобов`язань, які у сторін виникли з договору транспортування природного газу від 04.02.2020 № 2002000109.
За змістом наведених заяв у АТ «Львівгаз» виникли грошові зобов`язання на підставі акту врегулювання щодобових небалансів від 31.01.2020 № 01-2020-2002000109, а у ТОВ «Оператор ГТС України» грошові зобов`язання виникли на підставі розрахунків (актів) додаткової плати за недотримання параметрів якості газу та на підставі актів врегулювання щодобових небалансів за період з березня 2020 по червень 2021.
Разом з цим, не погодившись із таким зарахуванням взаємних однорідних грошових вимог, 19.11.2021 АТ «Львівгаз» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Оператор ГТС України» про визнання недійсними односторонніх правочинів, оформлених вищевказаними заявами про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 у справі №910/19206/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 та постановою Верховного Суду від 28.09.2023, всі наведені правочини були визнані недійсними, оскільки умова, передбачена ст. 601 ЦК України щодо безспірності вимог, які зараховуються, не була дотримана.
Водночас, як правомірно зазначив суд першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що зміст заяви № ТОВВИХ-22-14393 від 01.11.2023 свідчить, що частково її предметом є всі вимоги ТОВ «Оператор ГТС України», які були предметом судового розгляду у справі № 910/19206/21. Крім того умова безспірності однорідних грошових вимог, які були зараховані вказаним одностороннім правочином, знову не була дотримана відповідачем. При цьому наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи спору щодо змісту, порядку виконання та розміру зобов`язань виключає можливість припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у добровільному порядку.
Більше того, Верховний Суд у постанові від 19.07.2022 у справі №914/2718/20 щодо стягнення з АТ «Львівгаз» на користь ТОВ «Оператор ГТС України» коштів за актом врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць січень 2020 року № 01-2020-2002000109 від 31.01.2020, який у спірному правочині (що розглядається в даній справі)  визначено підставою заявлених вимог, вказав, що для правильного вирішення даного спору за відсутності узгодженої позиції сторін щодо надання послуг балансування судам належало встановити обставини, пов`язані з наданням послуг транспортування газу, дослідити складені сторонами на виконання відповідних умов договору акт приймання-передачі природного газу в спірний період, у тому числі з метою встановлення обсягів природного газу, визначених комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, як це передбачено Кодексом ГТС; акт наданих послуг; акт врегулювання щодобових небалансів за січень 2020.
Водночас, розгляд справи № 914/2718/20 в суді першої інстанції на даний час триває, а отже, на момент вчинення оспорюваного правочину № ТОВВИХ-22-14393 від 01.11.2023 вимоги ТОВ «Оператор ГТС України», виходячи з висновків наведеної постанови Верховного Суду, були спірними та не визнавались АТ «Львівгаз», що вказує на відсутність такої обов`язкової умови для зарахування, як безспірність (прозорість) вимог. В цій частині суд апеляційної інстанції враховує доводи позивача з посиланням на вказані обставини. 
А тому суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника про безспірність вказаних вимог з урахуванням викладеного вище. Таким чином, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апелянта про те, що предметом спору у справі № 914/2718/20 є не обсяги та вартість негативних небалансів, а лише несвоєчасна оплата, оскільки такі доводи суперечать вказаним висновкам. Таким чином, відсутні підстави для застосування наведеної скаржником норми матеріального права (ст. 601 ЦК України) та, відповідно, задоволення його позовних вимог. 
В цій частині суд апеляційної інстанції приймає доводи позивача в частині того, що з урахуванням оплати відповідачем лише частини виставлених рахунків - вказане свідчить про часткову незгоду відповідача із розміром нарахованих сум, що, в свою чергу, спростовує доводи апелянта про безспірність вказаних вимог. Також обґрунтованими є доводи позивача в цій частині про часткове не підписання позивачем актів звірки розрахунків, на які посилався апелянт як на підставу задоволення апеляційної скарги. 
Інші доводи апелянта (в тому числі про часткову оплату, наявні реєстри платежів) не приймаються судом апеляційної інстанції як підстава для задоволення апеляційної скарги, оскільки не впливають на висновки суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та направлені на переоцінку правильно встановлених обставин справи як у даній справі, так і в інших судових справах.  
8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).
Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог у даній справі. 
Таким чином, на підставі ст.  2, 129,  269,  270, п. 1 ч. 1 ст.  275, ст.  276 ГПК України  - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
9. Судові витрати
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 у справі № 910/19953/23 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2024 у справі № 910/19953/23 - залишити без змін.
3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.
4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 08.11.2024. 

Головуючий суддя                                                            О.М. Коротун 

Судді                                                                                А.Г. Майданевич

                                                                                В.В. Сулім