КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М            У К Р А Ї Н И
 
27 листопада 2024 року                                                                             м. Київ
 
Унікальний номер справи № 759/16516/24
Суддя в суді першої інстанції: Кравець В.М.
Провадження № 33/824/5391/2024
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., за участю секретаря судового засідання Дячук І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2024 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.Застосовано до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. (а.с. 17-19).
Не погодившись з вказаною постановою, 28 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив зміни постанову шляхом пом`якшення заходу стягнення щодо позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с. 21-30).
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначав, що крім показів апелянта та  протоколу про адміністративне правопорушення, які мають багато розбіжностей між собою, в суду першої інстанції не було ніяких інших доказів вини апелянта.
Апелянт не мав в суді першої інстанції адвоката через те, що розгляд справи багато разів переносився і про останню дату розгляду справи було повідомлено лише напередодні слухання, тому клопотання про виклик у суд свідка - інспектора патрульної поліції Онищук Я.Ю., під впливом судді, було відкликано. Суд зі своєї ініціативи не викликав в судове засідання жодного свідка, їх письмові пояснення теж не були надані до суду. Відтак, висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, є лише припущеннями.
Звертав увагу, що в апелянта є багато обставин, які пом`якшують його відповідальність за вказане адміністративне правопорушення, однак, про такі обставини ні працівник поліції, ні суд першої інстанції не зазначив. Зокрема, вказував, що він перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 з 2003 року, у них є двоє дітей - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Донька ОСОБА_3 закінчила ліцей № 246 і вступила до КНУ імені Т. Шевченка на навчально-науковий інститут журналістики, на платну форму навчання, плата а семестр 29 400 грн., а за рік вдвічі більше. Син ОСОБА_4 ще навчається у школі, але хворіє на гострий лівосторонній паратонзилярний абсцес і потребує постійного лікування, яке дуже дорого вартісне. Уся родина апелянта, а також батьки дружини, племінниця мешкають у квартирі АДРЕСА_2 . Всі витрати  по утриманню родини несе апелянт. Вказував, що машина є єдиним  джерелом доходу, оскільки без машини апелянт може втратити роботу, адже всі поїздки він здійснює на особистому транспорті.
Зазначав, що міра покарання є максимальною, але у постанові не вказано чому. Вважав, що якщо суд визначає міру покарання, то повинен у постанові обґрунтувати цей факт.
            Посилався на те, що не зрозумілою є причина зупинки автомобіля апелянта співробітниками поліції. Суддя першої інстанції не зобов`язав поліцейського надати докази правомірності зупинки водія та докази вручення постанови. Працівники поліції зупинили ОСОБА_1 без правових підстав, встановлених законом, після чого почали проводити незаконну поверхневу перевірку, огляд та інше.
            Звертав увагу, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського не є безперервним. Просив врахувати добровільну видачу ОСОБА_1 працівникам поліції пакета з наркотиком і його часткове визнання правопорушення, як пом`якшуючу обставину (21-30).
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
 
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав скаргу і просив її задовольнити.
Прокурор був належним чином повідомлений про розгляд справи апеляційним судом, до суду не прибув, проте неявка прокурора за чинним законодавством України не перешкоджає розглядові адміністративної справи (а.с. 49).
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність перешкод для апеляційного перегляду справи.
 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного висновку.
 
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, та відеозаписом з нагрудних камер  працівників поліції (а.с. 1-6).
Судом встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 825023 від 19.07.2024, 19.07.2024 о 01:45 в м. Києві по просп. Лесі Курбаса, 5, водій ОСОБА_1 керував ТЗ «Chevrolet Lacetti», р.н. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).
До протоколу додані: направлення, розписка, відео з нагрудного відео реєстратора 471215, 470421 (а.с. 2,3, 6).
Протокол про адміністративне правопорушення підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , який своїм підписом підтвердив, що йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.
Пунктом 2.5. ПДР передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно  ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП судом не встановлено.
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, які виявлені працівниками поліції 19 липня 2024 року у ОСОБА_1 в розумінні п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння як на місці зупинки, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - працівники поліції визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд відхилив доводи апеляційної скарги, що у працівників поліції були відсутні підстави для зупинення ОСОБА_1 , оскільки останній керував транспортним засобом вночі в комендантську годину, що підтверджується матеріалами адміністративного правопорушення.
Долучений до матеріалів справи відеозапис свідчить про дотримання працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року під час проведення огляду.
Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та  наведеними  в  даній  постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом не взято до уваги положення ст. 33 КупАП щодо необхідності врахування при накладенні стягнення характеру правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обтяжуючі і пом`якшуючі обставини, зокрема не враховано наявність у нього на утриманні членів родини та потреба у керуванні транспортним засобом у зв`язку із роботою не ґрунтуються на законі, зокрема, зазначені апелянтом обставини не є підставою для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про наявний і зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, суд звертає увагу, що з відеозапису з нагрудних камер вбачається, що ОСОБА_1 повідомив працівників поліції, що вживав наркотичні засоби «вчора» до події його зупинки під час керування транспортним засобом (а.с. 6).
Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції справу розглянуто повно, об`єктивно та всебічно, а висновки суду відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на зібраних по справі доказах.
Отже, відсутні підстави для зміни постанови Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та задоволення апеляційної скарги.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                      _________________                                 Б.Б. Левенець