ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8865/24 Справа № 0512/3010/2012 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мигалевич В. В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року                                         м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Агєєва О.В.,
суддів: Бондар Я.М., Корчистої О.І.,
за участю секретаря судового засідання Бортник В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №0512/3010/2012 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», заінтересовані особи – ПАТ «ВТБ Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну стягувача у виконавчому листі, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 18 березня 2021 року, постановлену у складі судді Мигалевич В.В., -
ВСТАНОВИВ:

В лютому 2021 року ТОВ «Глобал Спліт», звернулось до суду з даною заявою, в обґрунтування якої зазначало, що Дзержинським міським судом Донецької області 11.04.2013 року у справі №0512/3010/2012 ухвалено рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного Акціонерного Товариства «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором.
20.07.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» та Акціонерним товариством «ВТБ Банк» укладено договір №73-РБ про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №2.140/08-СК від 06.06.2008 року, укладеним між ПАТ «ВТБ БАНК» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Глобал Спліт». У зв`язку з викладеним, виникла необхідність в заміні стягувача.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 18 березня 2021 року заяву ТОВ «Глобал Спліт», заінтересовані особи – АТ «ВТБ Банк»; ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 про заміну стягувача у виконавчому листі задоволено - замінено стягувача ПАТ «ВТБ Банк» у справі №0512/3010/2012 (провадження №2/225/15/2013) за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості (закінчена ухваленням Дзержинським міським судом Донецької області рішення від 11 квітня 2013 року) на його правонаступника – ТОВ «Глобал Спліт».

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заявлених вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що участі в розгляді зазначеної заяви ТОВ «Глобал Спліт» не приймав, копій матеріалів судового провадження №6/225/92/2021 не отримував, ухвала суду від 18.03.2021 року йому не була вручена.
Таким чином, суд розглядаючи справу та ухвалюючи рішення у відсутності апелянта повинен був пересвідчитись у належному повідомленні останнього про розгляд справи та суть спору. Однак, матеріали справи містять повідомлення ДП «Укрпошта» про те, що судова повістка не вручена в зв`язку з відсутністю адресата за адресом її направлення, а отже, у суду не існувало підстав розглядати дану справу у відсутність ОСОБА_1 , так як його неявка в судове засідання у призначений час не може розцінюватись як ігнорування судового процесу та зловживання своїми правами.
Крім того, з матеріалів справи не вбачається отримання апелянтом копії заяви ТОВ «Глобал Спліт» з доданими до неї матеріалами та копії оскаржуваної ухвали.
Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. 
При цьому, зазначає, що з моменту ухвалення Дзержинським міським судом Донецької області рішення по справі №0512/3010/2012 (11.04.2013 року) до моменту звернення ТОВ «Глобал Спліт» до суду з заявою про заміну стягувача (11.02.2021 року) будь-яких виконавчих проваджень по примусовому виконанню рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 11 квітня 2013 року по справі №0512/3010/2012 не відкривалось, а ПАТ «ВТБ Банк» з цього приводу до органів примусового виконання рішень не зверталось в зв`язку з відсутністю в цьому потреби, так як вказане рішення суду фактично виконано в повному обсязі в добровільному порядку, поза межами виконавчого провадження, про що повідомив первісний кредитор повідомленням №3771/300-2 від 10 грудня 2013 року (копія додається).
Таким чином, суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення не пересвідчився у наявності відкритих виконавчих проваджень та безпідставно застосував норми ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.442 Цивільного процесуального кодексу України, так як заміна стягувача у виконавчому провадженні може відбуватись за наявності такого провадження, або хоча б у разі наявності звернень стягувача до виконавчої служби з приводу примусового виконання рішення, а розглянувши дану справу у відсутність апелянта порушив його права та законні інтереси, як сторони по справі, чим позбавив можливості висунути свої заперечення проти задоволення вимог заявника.
Суд першої інстанції розглядаючи дану справу та наводячи правовий аналіз не звернув увагу на відсутність у справі виконавчих документів та закінчення строків на пред`явлення їх до примусового виконання. В свою чергу, заявником при зверненні до суду за заміною стягувача у виконавчому провадженні, не подано документів на підтвердження існування виконавчого провадження, не наведено обставин, які б могли перешкоджати первісному кредитору звернутись до органів примусового виконання рішень з виконавчими документами та не поставлено питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання.
З огляду на те, що заявником по даній справі перед судом взагалі не ставилось питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів у справі №0512/3010/2012 до примусового виконання, відсутні підстави для здійснення заміни стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду в цій справі.

На адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ»просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 18.03.2021 року залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.
У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі, якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Таким чином можна вважати, що ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд заяви ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» про заміну стягувача у виконавчому листі.
Зазначає, що згідно ст.128 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Вчинення правочину, наслідком якого є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. 
Заміна сторони виконавчого провадження як процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва повинна здійснюватися з метою виконання завдання цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення. Виконавче провадження з виконання рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 11.04.2013 року по справі №2/225/15/2013 про стягнення заборгованості за кредитним договором не було відкрито, тому ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» звернулось до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі, відповідно до норм чинного законодавства. Саме заміна боржника або стягувача у виконавчому листі застосовується після отримання рішення суду та до відкриття виконавчого провадження.
Тому, з огляду на вказане, заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі і до відкриття виконавчого провадження. По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 11.04.2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного Акціонерного Товариства «ВТБ Банк» заборгованість за договором кредиту №2140/08–СК від 06.06.2008р. у розмірі 221355,63 дол. США, що за курсом НБК на дату розрахунку становить 1769295,55 грн., комісію за обслуговування кредиту в розмірі 154206,87 грн., пеню за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків, 3% річних від суми прострочення в розмірі 18566,17 грн. та 46380,57 грн. згідно п.7.2. Розділу “Відповідальність сторін” договору про внесення змін №3 до кредитного договору, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3433,60 грн.
20.07.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» та Акціонерним товариством «ВТБ Банк» укладено договір №73-РБ про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №2.140/08-СК від 06.06.2008 року, укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Глобал Спліт».

Задовольняючи заявлені вимоги, судом першої інстанції встановлено вибуття стягувача у виконавчому провадженні Публічного Акціонерного Товариства «ВТБ Банк», отже він підлягає заміні його правонаступником - ТОВ «Глобал Спліт».

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду та, розглянувши доводи апеляційної скарги, виходить з наступного.

Згідно з частиною п`ятою статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами.
У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, – ухвала суду є виконавчими документами.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.
Згідно з частинами першою, другою, четвертою, п`ятою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню – з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника – з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Процесуальне правонаступництво – це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.
Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.
Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Таким чином, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.
Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.
Водночас, відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.
Згідно із частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадія судового процесу, починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або, зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Така правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року у справі №34/425 (провадження №12-69гс21) вказано, що заміна сторони виконавчого провадження правонаступником полягає в поширенні на правонаступника законної сили судового рішення з усіма її наслідками – незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю. Отже, у випадку неможливості виконання судового рішення за відсутності підстав для поновлення строків для виконання наказу суду (виконавчого листа) або у випадку, якщо судове рішення не підлягає виконанню у примусовому порядку через органи виконавчої служби, правонаступник не може бути замінений у виконавчому провадженні, яке не здійснюється. Разом з тим особа може бути замінена судом у порядку процесуального правонаступництва згідно зі статтею 52 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі статтею 55 ЦПК України, на будь-якій стадії процесу, якщо здійснюється провадження у справі за участі її правопопередника щодо майна чи активів (немайнових прав), набутих цією особою в порядку матеріального правонаступництва. При вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження суди мають встановити, чи не сплив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Після спливу строку виконавчого провадження не може вирішуватись питання про заміну сторони виконавчого провадження.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10 (провадження №14-197цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила (пункти 27–130), що реалізація процесуального правонаступництва повинна мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим. Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.

У постанові Верховного Суду від 24 травня 2022 року у справі №2-1931/2009 (провадження №61-17782св21) вказано, що враховуючи висновок, сформульований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10 (провадження №14-197цс21), колегія суддів вважає, що правонаступник стягувача може звернутися до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження в межах строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, при вирішення питання щодо заміни стягувача у виконавчому листі, суд зобов?язаний перевірити чи відбулося таке звернення в межах строків пред`явлення виконавчого документа до виконання та чи відбулося матеріальне правонаступництво.

Варто зазначити, що в справі яка розглядається, ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області 11 серпня 2021 року, яка була залишена без змін Донецьким апеляційним судом, було задоволено заяву ТОВ «Глобал Спліт» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі №0512/3010/2012.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення заявлених вимог.

Твердження апелянта про те, що він належним чином не був повідомлений про день судового засідання, колегія суддів відхиляє, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 про день та час розгляду справи повідомлявся за наявною у матеріалах справи адресою. Однак судова повістка-повідомлення повернулась до суду без вручення, з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою».
Згідно ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної ухвали), у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Матеріали справи не містять іншої адреси місця проживання або місця знаходження ОСОБА_1 .
Виходячи з вищезазначених норм процесуального права, апелянт вважається належним чином повідомленим про день та час судового розгляду.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути прийняті колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, зводяться до переоцінки доказів і правильності висновків суду не спростовують.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 18 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 04 грудня 2024 року

Головуючий суддя О.В. Агєєв