ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
19 грудня 2024 року 	м.Суми	

Справа №581/138/24 
Номер провадження 22-ц/816/1588/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Філонової Ю. О. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області  від 17 квітня 2024 року, ухвалене у складі судді Кузьмінського О.В. у сел. Липова Долина Сумської області, 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, 

в с т а н о в и в :

У лютому 2024 року ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Маківського В.В. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просивприпинити з 26 липня 2023 року стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у розмірі 300 грн щомісячно, з проведенням їх індексації відповідно до закону, на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 15 листопада 2013 року по справі №581/794/13-ц; стягнути із ОСОБА_1 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 від всіх видів її доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення ним повноліття. 
Свої вимоги мотивувала тим, що 21 травня 2005 року між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 18 серпня 2014 року. У період шлюбу у них народилося троє дітей.
Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 15 листопада  2013 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання трьох дітей у розмірі 300 гривень щомісячно. 
Вказував, що з початку оголошення воєнного стану на території України відповідач разом з дітьми виїхала за кордон. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 дочці ОСОБА_5 виповнилось 18 років, тому виплата аліментів на її утримання припинилася. 
Зазначав, що їх син ОСОБА_6 виявив бажання повернутися на Україну та проживати разом з батьком. 
Рішенням виконавчого комітету Липоводолинської селищної ради 26 липня 2023 року визначено місце проживання ОСОБА_4 разом з батьком у АДРЕСА_1 . На даний час ОСОБА_4 навчається у 8-му класі Липоводолинського ліцею. 
Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 17 квітня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4 , які стягуються на підставі рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 18 серпня 2014 року по справі 581/566/14-ц, починаючи з 26 липня 2023 року.
Стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частки від всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 13 лютого 2024 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 1211 грн 20 коп.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з неї аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом при ухваленні рішення про стягнення з неї аліментів не враховано, що вона перебуває за кордоном як біженка, офіційно працює, щоб отримувати допомогу від держави Польща на дітей, орендує житло, сплачує комунальні послуги, утримує дітей.
Стверджує, що позивач сплачує на утримання дочки 1598 грн, тоді як з неї стягується на утримання сина від 911 до 670 злотих, залежно від заробітку, що за курсом НБУ становить від 6000 грн до 9000 грн.
Вказує, що суд першої інстанції зробив передчасний висновок про наявність підстав про стягнення з неї аліментів на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 1/6 частини її заробітку, оскільки на її утримання перебуває троє дітей. 
Зазначає, що судом не досліджено умови проживання сина ОСОБА_6 з батьком та його матеріальний стан сім`ї. Позивач має комфортні для утримання однієї дитини умови проживання, перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , дітей подружжя не має, офіційно працюють, проживають у власному житлі разом з матір`ю позивача, яка отримує пенсію.
В установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу, позивачем подано не було. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
У відповідності до положень п. 1 ч. 4 ст. 274 та ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних правовідносин, крім спорів про стягнення аліментів. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З огляду на викладене,розглядсправиздійснено в порядку письмовогопровадження без повідомленняучасниківсправи.
Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що з 21 травня 2005 року ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який розірвано рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 18 серпня 2014 року (а.с. 9-10).
ОСОБА_2 та ОСОБА_3   є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).
Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 15 листопада 2013 року по справі №581/794/13-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 300 грн. щомісячно, з проведенням їх індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з 04 листопада 2013 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 11-12).
Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Липоводолинського районного управління юстиції від 05 грудня 2013 року  відкрито виконавче провадження  на підставі виконавчого листа Липоводолинського районного суду Сумської по справі №581/794/13-ц (а.с. 32-33).
Відповідно до довідки Липоводолинського ліцею Липоводолинської селищної ради № 01-21/576 від 27 грудня 2023 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у 8 В класі Липоводолинського ліцею (а.с. 14).
Рішенням виконавчого комітету Липоводолинської селищної ради №161 від 26 липня 2023 року затверджено висновок щодо визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15-17).
Згідно з вимогою виконавця № 1821 від 29 січня 2024 року аліменти згідно виконавчого листа №581/794/13-ц утримуються лише на дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно (а.с. 27).
Відповідно до довідки Недригайлівського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05 березня 2024 року№4115, станом на 01 березня 2024 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 на утримання дітей відсутня. Аліменти утримуються лише на одну дитину - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Утримання аліментів на ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , припинено з 20 вересня 2023 року у зв`язку із повноліттям дитини. Утримання аліментів на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , припинено з 26 липня 2023 року у зв`язку із тим, що рішенням виконавчого комітету Липоводолинської селищної ради №161 від 26 липня 2023 року вирішено, що неповнолітній ОСОБА_4 , з 01 липня 2023 року проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_2 (а.с. 34).
Відомості про працевлаштування та доходи відповідача суду не надавались.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки неповнолітній син  ОСОБА_6 проживає з батьком  та знаходиться на його утриманні, то підлягає припиненню примусове стягнення  з позивача на користь відповідачки  аліментів на утримання сина, які стягуються на підставі рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 15 листопада 2013 року, з дати визначення місця проживання дитини з батьком, тобто з 26 липня 2023 року. Також  суд врахувавши вимоги ст.ст. 180, 182 СК України, дійшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частки від доходу (заробітку) відповідачки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Згідно ч. 2ст. 182 СК Українирозмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно з частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Встановивши, що неповнолітній син сторін ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з ОСОБА_2 та знаходиться на його утриманні, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідачки на користь позивача аліментівна утримання дитини у розмірі 1/6 частини її заробітку (доходу).
Відповідачкою, всупереч зазначених вимог закону, не надано суду належних, допустимих і достатніх доказів на спростування того, що вона не взмозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини з усіх видів її заробітку.
Колегія суддів наголошує, що здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини (ст. 155 СК України).  
Крім того, нормами Сімейного кодексу України встановлено принцип рівності прав та обов`язків як батька, так і матері, а також передбачено здійснення батьківських прав та обов`язків відповідно до інтересів дітей.
Відтак на думку колегії суддів, визначений судом першої інстанції розмір аліментів відповідає інтересам дитини та забезпечуватиме необхідний рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 17 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   Ю. О. Філонова