П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/13609/24 
Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк М.М.  
Суддя-доповідач:  Гонтарук В. М. 
28 жовтня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Гонтарука В. М. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Білої Л.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 року (ухвалена в м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернулась до суду з позовом Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 року позов повернуто особі яка її подала.
Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послалась на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на її думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Відповідач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року розгляд справи призначено в порядку письмового провадження.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якому просила суд:
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України)  та Адміністрації Державної прикордонної служби України у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей N? 2011-XII та Порядку «Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України N? 975 від 25 грудня 2013 року, передбаченої абзацом 2 пункту 5 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року (2023 рік), в якому настала загибель (смерть).
Зобов?язати Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України)  та Адміністрацію Державної прикордонної  призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей N? 2011-XII та Порядку «Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України N? 975 від 25 грудня 2013 року, передбаченої абзацом 2 пункту 5 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року (2023 рік), в якому настала загибель (смерть).
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 25.07.2024, позов залишено без руху та надано позивачу строк 7 днів з дня вручення йому копії даної ухвали для  усунення недоліків, а саме зазначити у позовній заяві:
- зміст позовних вимог щодо відповідача Військової частини НОМЕР_1 та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо відповідача Військової частини НОМЕР_1 ; зазначити докази, що підтверджують обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги до відповідача Військової частини НОМЕР_1 ;
- зміст позовних вимог щодо відповідача Адміністрації ДПС України та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо відповідача Адміністрації ДПС України; зазначити докази, що підтверджують обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги до відповідача Адміністрації ДПС України;
- додати до позовної заяви документ про сплату судового збору в розмірі 726,72 грн на рахунок Житомирського окружного адміністративного суду № UA048999980313181206084006797 за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у Жит.обл/ТГ м.Житомир/22030101, код отримувача - 37976485, банк отримувача - Казначейство України, МФО - 899998, код класифікації доходів бюджету (код платежу) - 22030101, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
На виконання вказаної ухвали позивачем до суду було подано заяву.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 року адміністративний позов повернуто позивачу.
Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви, а саме не зазначив:
- зміст позовних вимог щодо відповідача Військової частини НОМЕР_1 та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо відповідача Військової частини НОМЕР_1 ; докази, що підтверджують обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги до відповідача Військової частини НОМЕР_1 ;
- зміст позовних вимог щодо відповідача Адміністрації ДПС України та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо відповідача Адміністрації ДПС України; докази, що підтверджують обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги до відповідача Адміністрації ДПС України,
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 КАС суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим, зокрема, статтями 160, 161 цього Кодексу.
За приписами частини першою та другою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Згідно пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо він не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Форма та зміст позовної заяви, а також документи, які до неї додаються, визначені у статтях 160 та 161 КАС України.
Відповідно до пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Під змістом позовних вимог (предмет позову) слід розуміти як дію суду, про вчинення якої позивач вимагає ухвалити судове рішення, що спрямована на задоволення певної матеріально-правової вимоги. Ця вимога повинна носити правовий характер і бути підвідомчою суду.
Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Підстави позову як елемент його змісту, повинні пояснювати, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм якого закону позивач просить про захист свого права.
Як слідує з матеріалів справи, суд першої інстанції, залишаючи позов без руху, вказав про необхідність, окрім іншого, не зазначення змісту позовних вимог щодо відповідача Адміністрації Державної прикордонної служби України та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо відповідача Адміністрації Державної прикордонної служби України, а також вказав про зазначення доказів, що підтверджують обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги до відповідача Адміністрації ДПС України.
Колегія суддів зазначає, що на стадії прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі суд позбавлений можливості надати оцінку тим чи іншим доказам та заявленим вимогам, з`ясувати достатність доказів для вирішення справи, їх належність та допустимість, а тому повернення позовної заяви з підстав ненадання тих чи інших доказів або необгрунтування певних вимог, не можна визнати доцільним.
Аналізуючи наведені обставини, колегія суддів не піддає сумніву те, що певні підстави для усунення недоліків позовної заяви існували. Проте, приймаючи до уваги формальні вимоги до позовної заяви, передбачені КАС України, та спосіб, у який вони були застосовані у цій справі, повернення позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи. Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку (ч. 5 ст. 5 КАС України).
На переконання суду апеляційної інстанції, надати оцінку змісту позовних вимог, а також витребувати відповідні докази, суд першої інстанції повинен був в ході розгляду справи, шляхом встановлення всіх дійсних обставин справи та в призмі тих доказів, які на думку позивача є достатніми для вирішення справи. До того ж, суд першої інстанції не був позбавлений можливості витребувати додаткові докази вже в ході розгляду справи, якщо виникне така необхідність.
Крім того, позивач має право з урахуванням приписів ч. 1 ст. 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Також, відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Тобто, усі процесуальні дії, які позивач та суд має право здійснити можуть бути здійснені ними після ухвалення ухвали про відкриття провадження.
В контексті викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недотримання судом першої інстанції необхідних умов, за яких позов підлягає поверненню.
Відповідно до вимог ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Враховуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви. Доводи апелянта є підставними і такими, що спростовують висновки суду першої інстанції.
Статтею 320 КАС України передбачено право суду апеляційної інстанції за наслідками скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вбачає наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Житомирського окружного адміністративного суду 09.08.2024 року, і як наслідок, направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання про відкриття позовного провадження відповідно до ч.3 ст.312 КАС України.      
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії скасувати.
Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

          
Головуючий	 	 	Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Матохнюк Д.Б.    Біла Л.М.